Номер справи 171/1358/26
Номер провадження 1-кп/171/290/26

ВИРОК
Іменем України
22.05.26 м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026041410000010 від 06.01.2026 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 16 грудня 2025 року о 20 годин 30 хвилин, знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де перебував у гостях у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та побачив як остання, з використанням пароля здійснює через телефон вхід до застосунку «Privat24». ОСОБА_4 , перебуваючи в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 на столі побачив мобільний телефон марки Samsung, модель Galaxy A10, з номером мобільного оператору зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , з встановленим мобільним застосунком «Privat24», де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення за допомогою вказаного мобільного телефону та мобільного застосунку «Privat24», грошових коштів з банківських карток ОСОБА_6 .
Після чого ОСОБА_4 , 16 грудня 2025 року о 20 годин 34 хвилин, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на вчинення таємного викрадення грошових коштів шляхом електронного переказу з використанням мобільного телефону марки Samsung модель Galaxy A10, належного ОСОБА_6 , та мобільного застосунку Privat24, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , таємно взяв телефон та зайшов до мобільного застосунку Privat24 попередньо знаючи пароль, сформував заявку від імені власниці акаунту Privat24 на переказ грошових коштів в сумі 4020 гривень із банківської картки ОСОБА_6 , банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на свою банківську картку АТ «А-БАНК» № НОМЕР_3 , з корисливих мотивів заволодівши належними ОСОБА_6 грошовими коштами на суму 4020 гривень, чим спричинив майнову шкоду останній.
Продовжуючи свої злочині дії ОСОБА_4 , 24 грудня 2025 року о 19 годин 54 хвилин, діючи єдиним умислом спрямованим на вчинення таємного викрадення грошових коштів шляхом електронного переказу з використанням мобільного телефону марки Samsung модель Galaxy A10, належного ОСОБА_6 та мобільного застосунку Privat24, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , таємно взяв телефон та зайшов до мобільного застосунку Privat24 попередньо знаючи пароль, сформував заявку від імені власниці акаунту Privat24 на переказ грошових коштів в сумі 9045 гривень із банківської картки ОСОБА_6 , банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на свою банківську картку АТ «А-БАНК» № НОМЕР_3 , з корисливих мотивів заволодівши належними ОСОБА_6 грошовими коштами на суму 9045 гривень, чим спричинив майнову шкоду останній.
ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочині дії, 24 грудня 2025 року о 19 годин 55 хвилин, діючи єдиним умислом спрямованим на вчинення таємного викрадення грошових коштів шляхом електронного переказу з використанням мобільного телефону марки Samsung модель Galaxy A10, належного ОСОБА_6 та мобільного застосунку Privat24, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , таємно взяв телефон та зайшов до мобільного застосунку Privat24 попередньо знаючи пароль, сформував заявку від імені власниці акаунту Privat24 на переказ грошових коштів в сумі 1005 гривень із банківської картки ОСОБА_6 , банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на свою банківську картку АТ «А-БАНК» № НОМЕР_3 , з корисливих мотивів заволодівши належними ОСОБА_6 грошовими коштами на суму 1005 гривень, чим спричинив майнову шкоду останній.
Продовжуючи свої злочині дії ОСОБА_4 , 25 грудня 2025 року о 11 годин 24 хвилин, діючи єдиним умислом спрямованим на вчинення таємного викрадення грошових коштів шляхом електронного переказу з використанням мобільного телефону марки Samsung модель Galaxy A10, належного ОСОБА_6 та мобільного застосунку Privat24, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , таємно взяв телефон та зайшов до мобільного застосунку Privat24 попередньо знаючи пароль, сформував заявку від імені власниці акаунту Privat24 на переказ грошових коштів в сумі 5025 гривень із банківської картки ОСОБА_6 , банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на свою банківську картку АТ «А-БАНК» № НОМЕР_3 , з корисливих мотивів заволодівши належними ОСОБА_6 грошовими коштами на суму 5025 гривень, чим спричинив майнову шкоду останній.
ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочині дії, 25 грудня 2025 року о 13 годин 09 хвилин, діючи єдиним умислом спрямованим на вчинення таємного викрадення грошових коштів шляхом електронного переказу з використанням мобільного телефону марки Samsung модель Galaxy A10, належного ОСОБА_6 та мобільного застосунку Privat24, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , таємно взяв телефон та зайшов до мобільного застосунку Privat24 попередньо знаючи пароль, сформував заявку від імені власниці акаунту Privat24 на переказ грошових коштів в сумі 6030 гривень із банківської картки ОСОБА_6 , банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на свою банківську картку АТ «А-БАНК» № НОМЕР_3 , з корисливих мотивів заволодівши належними ОСОБА_6 грошовими коштами на суму 6030 гривень, чим спричинив майнову шкоду останній.
Таким чином, ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами, з банківського рахунку ОСОБА_6 та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши останній майнову шкоду на загальну суму 25125 гривень.
ОСОБА_4 , вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 20 жовтня 2025 року №793/2025.
Умисні дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Крім того, ОСОБА_4 16 грудня 2025 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де перебував у гостях у знайомої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи електронного банкінгу АТ КБ «Приват Банк» - «Приват24» яка відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, через всесвітню мережу «Інтернет» від імені ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення злочинних дій у сфері електронно-обчислювальних машин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у формі витоку інформації та бажаючи їх настання, порушуючи встановлений чинним законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави ОСОБА_4 , будучі обізнаним про наявність у ОСОБА_6 , банківської карти № НОМЕР_2 імітованої АТ КБ «ПриватБанк» з використанням мобільного телефону марки Samsung, модель Galaxy A10 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_1 , який також є фінансовим номером в платіжній системі Приват24, з встановленим застосунком «Приват24», будучи проінформованим про персональні дані, зокрема паролі, PIN-коди та логіни до Інтернет-банкінгу, з метою подальшого використання та зняття коштів із карткового рахунку, вхід до якого здійснювався через автоматизовану систему віддаленого доступу «Приват 24», усвідомлюючи, що банківський рахунок, який відкритий на ОСОБА_6 , не є об`єктом його власності та користування. 
ОСОБА_4 16 грудня 2025 року о 20 годині 34 хвилин перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , здійснив вхід до автоматизованої системи онлайн-банкінг «Приват24» від імені ОСОБА_6 , та отримав несанкціонований доступ до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі мобільного телефону, не маючи дозволу власника, неправомірно отримав безперешкодний доступ до мобільного застосунку «Приват24», що є Інтернет - банкінгом, системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками банку АТ КБ «ПриватБанк», що становить банківську таємницю, яка визначена Законом України «Про банки та банківську діяльність», що надало можливість здійснювати транзакції від імені ОСОБА_6 , з метою подальшого безперешкодного використання коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкритої на ім`я ОСОБА_6 . 
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , діючи єдиним умислом 24 грудня 2025 року в період часу з 19 години 54 хвилин по 19 годину 55 хвилин, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , здійснив вхід до автоматизованої системи онлайн-банкінгу «Приват24» від імені ОСОБА_6 , та отримав несанкціонований доступ до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі мобільного телефону, не маючи дозволу власника, неправомірно отримав безперешкодний доступ до мобільного застосунку «Приват24», що є Інтернет-банкінгом, системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками банку АТ КБ «ПриватБанк», що становить банківську таємницю, яка визначена Законом України «Про банки та банківську діяльність», що надало можливість здійснювати транзакції від імені знайомої ОСОБА_6 , з метою подальшого безперешкодного використання коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкритої на ім`я ОСОБА_6 . 
ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи єдиним умислом 25 грудня 2025 року о 11 годині 24 хвилин, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , здійснив вхід до автоматизованої системи онлайн-банкінгу «Приват24» від імені ОСОБА_6 , та отримав несанкціонований доступ до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі мобільного телефону, не маючи дозволу власника, неправомірно отримав безперешкодний доступ до мобільного застосунку «Приват24», що є Інтернет-банкінгом, системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками банку АТКБ «ПриватБанк», що становить банківську таємницю, яка визначена Законом України «Про банки та банківську діяльність», що надало можливість здійснювати транзакції від імені знайомої ОСОБА_6 , з метою подальшого безперешкодного використання коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкритої на ім`я ОСОБА_6 . 
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , діючи єдиним умислом 25 грудня 2025 року о 13 годині 09 хвилин, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , здійснив вхід до автоматизованої системи онлайн-банкінгу «Приват24» від імені ОСОБА_6 , та отримав несанкціонований доступ до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі мобільного телефону, не маючи дозволу власника, неправомірно отримав безперешкодний доступ до мобільного застосунку «Приват24», що є Інтернет - банкінгом, системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками банку АТ КБ «ПриватБанк», що становить банківську таємницю, яка визначена Законом України «Про банки та банківську діяльність», що надало можливість здійснювати транзакції від імені знайомої ОСОБА_6 , з метою подальшого безперешкодного використання коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкритої на ім`я ОСОБА_6 . 
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.
24.04.2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026041410000010 від 06.01.2026 року, який відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, отримав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості від потерпілої ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 52, 468-470, 472, 473 КПК України.
Згідно даних угоди прокурор і підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, істотних обставин для даного кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.
Захисник також просив затвердити угоди про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості від 24.04.2026 року затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, обвинувачений в повному обсязі визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про визнання угоди про визнання винуватості.
Виходячи з положень пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно з частиною 5 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
На запитання суду обвинувачений пояснив, що зміст обвинувачення, правова кваліфікація дій, вид, міра та порядок виконання передбаченого угодою покарання йому зрозуміла, укладання угоди є добровільним, відносно нього не застосовувалось насильство, примус, погрози та укладення угоди не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбаченої ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, а саме: дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 361, ч.4 ст.185 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працюючий, не одружений, неповнолітніх та інших осіб на утриманні не маючий, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України відносяться за ч.1 ст.361 КК України до кримінальних проступків, а за ч.4 ст. 185 КК України до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання в межах санкцій ч. 1 ст.361 КК України у виді обмеження волі строком на 1(один) рік, в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосуванням положень ст. 76 КК України. Суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних проступків (злочинів, кримінальних правопорушень).
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення в кримінальному провадженні не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 472-475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026041410000010 від 06.01.2026 року, який відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, отримав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості від потерпілої ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді одного року обмеження волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,  ОСОБА_4  остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України, а саме:
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: 
- електронний носій CD-R диск марки «MeMEDIA» на 700 мб білого кольору № CD-R 80 CWLHT-1744 DA52 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя         ОСОБА_1