ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/1827/26 
провадження № 3/0285/892/26 
25 червня 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О. при секретарі Клечковській М. М., з участю:
особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,
його захисника Кобриної Н. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов
від Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,
який зареєстрований по АДРЕСА_1 , – 
ВСТАНОВИЛА:
Згідно адміністративного протоколу, який надійшов до суду 27.03.2026, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення на транспорті за наступних обставин. 
Так, 18.03.2026 в 16:13 год в м Звягель Житомирської області по вул Івана Мамайчука, 24 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Zoe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, поведінка, яка не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а саме в Звягельській багатопрофільній лікарні, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину, оскільки йому поліцейські не пропонували ні пройти огляд, ні називали жодних наявних у нього ознак сп`яніння, в тому числі наркотичного. Також при ньому не складався протокол за ст.130 КУпАП, а про його існування він дізнався від брата, якому зателефонував під час суперечки із поліцейськими і який потім подзвонив до них, оскільки вони знайомі. Підтвердив, що у день, час та місці дійсно здійснив паркування свого транспортного засобу Renault Zoe з порушенням, за що поліцейські склали на нього постанову. Однак, під час складання останньої почав із ними суперечку за те, що саме його вони притягнули до відповідальності, при тому, що поруч знаходилось ще декілька автомобілів, припаркованих із такими ж порушеннями. 
Після того, як дізнався від брата, що на нього складено протокол за ст.130 КУпАП, негайно поїхав до лікарні та сам пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, який підтвердив відсутність ознак такого в нього.
Адвокат в судовому засіданні припустила, що поліцейськими було навмисне складено на ОСОБА_1 протокол за ст.130 КУпАП, оскільки він подзвони на гарячу лінію «102» зі скаргою на дії працівників поліції. Останні, в свою чергу, порушили процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки навіть не виходячи зі свого службового автомобіля і не перевіряючи, чи справді ОСОБА_1 має якісь ознаки, без його участі склали протокол. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Заслухувавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.
Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян; ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
У підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому порушення до матеріалів справи, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №618303 від 18.03.2026, було додано: 
направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 в лікарні не проводився в зв`язку з відмовою останнього;
розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;
копію постанови поліцейського серії ЕНА №6860411 від 18.03.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 цього дня о 16:18 год було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (рух транспортного засобу по тротуарах і пішохідних доріжках);
відео з портативного відеореєстратора поліцейського.
При цьому жоден із процесуальних документів не був підписаний ОСОБА_1 , у всіх поліцейським зазначено про його відмову від підписів, дачі пояснень.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів п.1 ст.247 КУпАП України.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані, алкогольного або наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан такого сп`яніння. 
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, висловленої у чисельних рішення цього суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти російської федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. 
Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. 
Перевіривши надані поліцейським докази, проаналізувавши їх та надавши їм відповідну правову оцінку, суд не погоджується із такою правовою кваліфікацією дій ОСОБА_1 .
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський виявив у ОСОБА_1 такі ознаки наркотичного сп`яніння, як розширені зіниці очей, поведінка, яка не відповідає обстановці. Наявність таких ознак ОСОБА_1 категорично заперечив і пояснив, що огляд поліцейським не проводився, жодних процесуальних документів при ньому не складалось і, відповідно, копії не вручались. 
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.
З переглянутого судом відеозапису вбачається, що фіксація відбувалась всередині салону патрульного автомобіля. На відео відсутнє зображення будь-якої особи, відносно якої складались процесуальні документи та зафіксовано лише панель службового автомобіля, при цьому поліцейський вголос роз`яснює права та запитує, чи отримуватиме копію протоколу, чи бажає пройти огляд на стан сп`яніння, на що відповіді немає. Жодної особи, в тому числі ОСОБА_1 на відео не зафіксовано. Розмова фактично відбулась поліцейським одноособово, він сам задавав запитання і сам на них відповідав.
Як вбачається із відео, о 16:21 год між поліцейським та особою почалась суперечка з приводу паркування автомобіля на тротуарі. ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що голос на відео належить справді йому. При цьому, ні поліцейського, ні самого водія на відео не зафіксовано. По суті уся відеозйомка велась зі службового автомобіля з бодікамери. До 16:30 год стає зрозумілим, що дискусія між поліцейським та водієм триває з приводу складання відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП. І лише о 16:32 год поліцейський пропонує пройти огляд (при цьому він кричить комусь це з вікна свого автомобіля) на стан наркотичного сп`яніння, перед цим запитуючи чи не перебуває ця особа в стані сп`яніння. А вже через 1 хвилину поліцейський повідомляє, що відносно водія буде складено протокол за ст.130 КУпАП. 
Наступне відео фіксує правопорушення, вчинене транспортним засобом «Renault Zoe», зокрема паркування на тротуарі.
Жодного огляду поліцейськими на наявність ознак наркотичного сп`яніння не проводилося, а така їх поведінка свідчить на користь аргументів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про упереджене ставлення до нього. Такі дії працівників поліції судом розцінюються, як бажання притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав. Це, зокрема, підтверджується і наданими ОСОБА_1 доказами звернення до лікарні цього ж дня о 17:35 год для проходження огляду та о 16:22 год зі скаргою на дії працівників поліції, зокрема, рапорт про отримання від нього повідомлення та відповідь заступника начальника поліції.
Заслуговує на увагу той факт, що після завершення оформлення адміністративного матеріалу за ст.130 КУпАП на ОСОБА_1 і вже після того, як він звернувся зі скаргою на дії працівників поліції та поїхав до лікарні, на нього вже іншим поліцейським на території медичної установи було складено ще одну постанову серії ЕНА №6860903 від 18.03.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 цього дня о 17:29 год було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (невиконання вимоги знаку «рух заборонено»).
На спростування доводів поліцейських ОСОБА_1 надано суду висновок медичного огляду та результати токсикологічного дослідження, які проведені ним 18.03.2026 о 17:50 год (через 20 хв після подій, які йому інкримінуються) в Звягельській багатопрофільній лікарні, з яких вбачається, що в той день він не перебував ні в стані алкогольного, ні наркотичного сп`яніння. 
Недоведеність вини особи, відповідно до ст.9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали свої справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
У практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначалося, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.
Резюмуючи викладене, суд приходить висновку, що надані докази не узгоджуються із суттю викладеного у протоколі правопорушення, який сам по собі є підставою для подальшого провадження у справі і не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Верховний Суд України неодноразово звертав увагу місцевих судів на обов`язок проведення якісного розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, та ретельної перевірки обставин, викладених в протоколі.
Враховуючи викладене та беручи до уваги приписи ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому справу слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
Керуючись ст.ст.9, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, –
ПОСТАНОВИЛА:
Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин