14.05.2026 
ЄУН 389/2498/25
Провадження №2/389/715/25

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
14 травня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: 
 
головуючого судді – Берднікової Г.В.,
 
за участю секретаря судового засідання Іваніни В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу, в порядку загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності,

 
В С Т А Н О В И В:

До суду, 10 липня 2025 року надійшла позовна заява, в якій позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги обґрунтовані тим, що 20 серпня 2008 року за 8000 грн 00 коп. ОСОБА_1 придбала будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого була ОСОБА_2 про що свідчить відповідна розписка. Враховуючи невелику вартість будинку та значну затратну частину на офіційне оформлення купівлі-продажу у нотаріуса, сторони вирішили відкласти цю справу на більш пізній час. Проте, через фінансові труднощі офіційний перехід права власності на будинок так і не відбувся, а тодішній власник – ОСОБА_3 виїхала з села Дмитрівка, і зв`язок з нею обірвався. За відомою позивачу інформацією остання померла в місті Знам`янка орієнтовно в 2010 році, на момент смерті проживала у своєї дочки. Після смерті офіційного власника будинку - ОСОБА_3 ніхто з її спадкоємців не заявляв претензій з приводу власності на цей будинок. До того ж, позивачу невідомо коло таких спадкоємців та невідомо де вони можуть знаходитися, чи приймали таку спадщину після смерті ОСОБА_3 , взагалі.
Отже, позивач з 20 серпня 2008 року постійно та безперервно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , по теперішній час. Будинок за вказаною адресю знаходиться в її користуванні та є її єдиним і постійним місцем проживання. Вона турбується про свою власність, займається утриманням будинку, проводить поточні ремонти, обробляє земельну ділянки, яка знаходяться за даним домогосподарством. Так як позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 17 років продовжує відкрито, безперервно користуватися вказаним житловим будинком, вона вирішила звернутися в суд з даною позовною заявою.
Позивач та її представник – адвокат Позненко Ю.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повому обсязі та просив суд їх задовольнити, розгляд справи просив проводити за їх відсутності.
Представник відповідача Дмитрівської сільської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та вказав, що Дмитрівська сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в с.Плоске Знам`янського (наразі Кропивницького) району Кіровоградської області. У лютому 2024 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та набула прізвище « ОСОБА_5 » її дошлюбне прізвище було « ОСОБА_6 » (а.с. 16,19,24).
За даними витягу з реєстру територіальної громади від 15 квітня 2024 року, з 12 листопада 1999 року місцем реєстрації позивача значиться АДРЕСА_1 (а.с. 18).
Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради від 01 липня 2025 року, ОСОБА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 57).
У довідці Дмитрівської сільської ради від 16 вересня 2025 року, наданої на запит суду зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до погосподарського обліку обліковується за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за вказаною адресою з 11 листопада 1999 року (а.с. 89).
Згідно з розпискою ОСОБА_3 від 20 серпня 2008 року, ОСОБА_7 , яка проживає в АДРЕСА_1 , придбала у неї хату за цією адресою за 800 грн 00 коп.(а.с. 56).
З актового запису про смерть №248 від 14 серпня 2012 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть сформованого 21 серпня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Плоске Знам`янського району Кіровградської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Знам`янка Кіровоградської області. На день смерті остання проживала по АДРЕСА_2 (а.с.73,74-75).
Після смерті ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульською Л.М. заведена спадкова справа за №38/2012, з матеріалів якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 звернулася її дочка - ОСОБА_8 . З 17 червня 1998 року та по день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , разом з нею за цією адресою були зареєстровані та проживали – її дочка ОСОБА_8 , зять ОСОБА_9 . 12 березня 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_8 належну їй земельну ділянку та свідоцтво про право власності на майновий пай. 14 вересня 2013 року ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_10 на майновий пай. Відомостей про те, що до маси спадкового майна ОСОБА_3 ввійшов спірний будинок спадкова справа не містить (а.с.110-120).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 17 грудня 2025 року, ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_2 (а.с. 128).
Дмитрівською сільською радою 11 грудня 2025 року на запит суду надано інформацію про власників та осіб, які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 1952 року по 1985 рік. Вказано, що з 1986 року по 2010 рік будинок обліковувався за ОСОБА_11 . З 2011 по 2015 рік будинок обліковувався за ОСОБА_7 , а з 2018 по 2025 рік за ОСОБА_12 (а.с. 122).
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності витяг з якого сформовано 11 грудня 2025 року відсутня інформація про реєстрація права влансоті на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 123).
Відповідно до довідки Знам`янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» виданої 15 вересня 2025 року, станом на 01 січня 2013 року і на даний час на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» технічна документація не виготовлялася, право власності не реєструвалося (а.с. 88).
Згідно з довідкою Комунального підприємства Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області «Бюро технічної інвентаризації» від 27 січня 2026 року, на житловий будинок АДРЕСА_3 , в цьому БТІ технічна документація на будинок не виготовлялася та реєстрація прав власності на нерухоме майно станом на 01 січня 2013 року не виготовлялася (а.с. 135).
Долучені до справи витяги з абонентських книжок та квитанції, свідчать про те, що позивач протягом 2019 – 2025 років здійснювала платежі за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26-48).
За замовленням позивача 03 липня 2025 року на житловий будинок садибного типу з господарськми будівлями та спорудамм за адресою АДРЕСА_1 , виготовлено технічний паспорт (а.с.49-55).
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , кожний окремо пояснили, що проживають в селі Плоске Кропивницького району Кіровоградської області та їм відомо, що ОСОБА_1 придбала будинок в якому проживає, по розписці у ОСОБА_3 у 2008 році.
Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Враховуючи те, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном – житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, та на вказане нерухоме майно не претендують інші особи, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України. Відтак, позовні вимоги є огрунтованими і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,4,12,13, 81,89, 141, 200, 206, 223, 259, 263 -265, 274,354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

 
Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності, задовольнити. 
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
 
позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
 
відповідач – Дмитрівська сільська рада, ЄДРПОУ 04365267, пл.Перемоги, буд.4, с.Дмитрівка Кропивницького району Кіровоградсьокї області.

 
Суддя           Г.В. Берднікова