154/871/26 
2/154/859/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
16 червня 2026 року м. Володимир
Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,
ВСТАНОВИВ:
26 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення їхнім сином трирічного віку.
Позов обґрунтувала тим, що з 17 серпня 2022 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та перебуває під її безпосереднім доглядом.
Подружні відносини між сторонами фактично припинені. Позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною, а відповідач, який проходить військову службу та одержує регулярне грошове забезпечення, має можливість надавати їй матеріальну допомогу.
Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином трирічного віку.
Позивачка в судове засідання не з`явилася. 16 червня 2026 року подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. До заяви долучила відомості про доходи відповідача.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, а також додатково шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань не подав.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без повідомлення причин або без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на повторну неявку належним чином повідомленого відповідача, неподання ним відзиву та відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду суд постановив провести заочний розгляд справи.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17 серпня 2022 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Володимир-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Сторони є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30 квітня 2024 року, актовий запис № 132.
Малолітній син сторін проживає разом із позивачкою та перебуває під її безпосереднім доглядом. Ця обставина узгоджується з поданими позивачкою документами, а також зі змістом судового наказу про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання цієї дитини та відповідачем не спростована.
Судовим наказом Володимирського міського суду Волинської області від 16 березня 2026 року, який набрав законної сили, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 12, частини першої статті 13, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка — батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право належить їй незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, для виникнення передбаченого статтею 84 СК України права дружини на утримання необхідно встановити факт проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років, а також наявність у чоловіка об`єктивної можливості надавати відповідну матеріальну допомогу. Доведення непрацездатності чи нужденності дружини ця норма не вимагає.
У постанові від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 Верховний Суд зазначив, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи працює вона, та незалежно від її матеріального становища, однак за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
У зазначеній справі Верховний Суд погодився з відмовою у стягненні аліментів на утримання дружини, оскільки судами було встановлено, що відповідач мав інвалідність II групи, не отримував пенсії та не мав доходів, тобто об`єктивно не міг надавати матеріальну допомогу.
Обставини цієї справи є іншими.
З наданих позивачкою відомостей Державної податкової служби України про джерела та суми доходів відповідача вбачається, що ОСОБА_2 отримує доходи від військової частини НОМЕР_3 .
Загальна сума нарахованого відповідачу доходу за 2025 рік становила 674 865,14 грн, зокрема: за перший квартал 2025 року — 160 117,95 грн; за другий квартал 2025 року — 174 995,25 грн; за третій квартал 2025 року — 170 890 грн, а також соціальна виплата у розмірі 1 000 грн; за четвертий квартал 2025 року — 167 861,94 грн.
Відомості, подані позивачкою, узгоджуються з відповіддю № 2892716 від 16 червня 2026 року з Державного реєстру фізичних осіб — платників податків, у якій наведено помісячні дані про доходи відповідача.
За даними цього реєстру відповідачу військовою частиною НОМЕР_3 нараховано: у січні 2026 року — 59 953,98 грн; у лютому 2026 року — 43 369,14 грн; у березні 2026 року — 89 641,50 грн; у квітні 2026 року — 59 820,75 грн.
Загальна сума нарахованого відповідачу доходу за січень–квітень 2026 року становила 252 785,37 грн.
Наведені відомості походять із державного реєстру, містять дані про податкового агента, періоди та суми нарахованого й виплаченого доходу, узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують, що відповідач проходить військову службу й систематично одержує грошове забезпечення.
Таким чином, матеріали справи підтверджують не лише працездатність відповідача, а й наявність у нього регулярного та стабільного доходу, розмір якого дає йому об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу дружині.
Відомостей про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних членів сім`ї чи інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, крім спільного з позивачкою малолітнього сина, матеріали справи не містять. Не встановлено також обставин, пов`язаних зі станом здоров`я відповідача або іншими істотними витратами, які виключали б чи суттєво обмежували його можливість надавати позивачці матеріальну допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та інших обставин, що мають істотне значення.
Визначаючи розмір аліментів, суд ураховує встановлений судовим наказом обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).
Водночас розмір і регулярність доходу відповідача свідчать, що сплата аліментів на дитину не позбавляє його можливості надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років.
Заявлена позивачкою частка — 1/6 усіх видів заробітку (доходу) відповідача — разом із уже встановленим обов`язком сплачувати 1/4 частини доходу на дитину становить 5/12 його доходу.
Беручи до уваги розмір і стабільність грошового забезпечення відповідача, строковий характер заявленого утримання, наявність у нього обов`язку щодо утримання спільної дитини, відсутність доказів інших істотних фінансових зобов`язань, а також засади розумності, справедливості та співмірності, суд вважає заявлений розмір аліментів обґрунтованим і таким, що не покладає на відповідача надмірного фінансового тягаря.
Відповідно до частини першої статті 79 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя від дня подання позовної заяви.
Оскільки позовна заява надійшла до суду 26 лютого 2026 року, аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати і до досягнення сином сторін ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову.
Щодо судових витрат
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, а позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 247, 258, 259, 263–265, 280–282, 430 ЦПК України, статтями 79, 80, 84 СК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 лютого 2026 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів із дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивачка має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У такому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених ЦПК України строків не подані заява про його перегляд або апеляційна скарга, або якщо рішення залишене в силі за результатами апеляційного розгляду.

Суддя Ігор ВІТЕР