Справа № 346/1237/26 
Провадження № 1-кп/346/562/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року    м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
За участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Коломийського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12026091180000131 від 26.02.2026 р відносно:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перерів Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого складальником виробів ТзОВ «Термопласт М», одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив підроблення офіційного документа, посвідчення на одержання державної соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, з метою їх використання за попередньою змовою групою осіб та використав завідомо підроблений документ.
Так, протягом часу з жовтня по листопад 2024 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на виготовлення завідомо підроблених документів з метою подальшого їх використання в ІНФОРМАЦІЯ_2 . З цією метою, достовірно знаючи, що посвідчення на одержання державної соціальної допомоги та довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (далі довідка) є офіційними документами, оскільки містять зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, видача яких передбачена Порядком оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 11.01.2019 №35 та наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.12.2012 №1066 «Про затвердження технічного опису бланків форм первинної облікової документації , що використовується в медико-соціальних естетних комісіях», вирішив підробити пенсійне посвідчення та довідку з метою подальшого особистого використання в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в період часу жовтня-листопада 2024 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, у ході особистої зустрічі із невстановленою досудовим розслідуванням особою, в м.Коломия по вул..Карпатська, замовив посвідчення та довідку на ім`я своєї дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вступивши з указаною невстановленою особою в попередню злочинну змову, та, діючи умисно, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, надавши невстановленій особі фотокартку своєї дружини, копії паспортних даних на її ім`я, які необхідно використати при підробленні документу. У свою чаргу, невстановлена у ході досудового розслідування особа, у невстановлений час т місце, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 виконала іншу частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, а саме за допомогою засобів оперативної поліграфії струминним способом друкування, із використанням попередньо отриманої від ОСОБА_4 інформації (фотокартки, копії паспортних даних на ім`я дружини), підробила офіційні документи, а саме посвідчення на одержання державної соціальної допомоги серією ААГ №129183 від 24.11.2015, видане на ім`я ОСОБА_5 та довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії МСК №001440 від 30.08.2002, які не відповідають встановленому зразку документів, які знаходяться в офіційному обігу.
Після цього, невстановлена у ході досудового розслідування особа заздалегідь обумовлену винагороду під час особистої зустрічі в м.Коломия по вул..Карпатська передала ОСОБА_4 підроблене посвідчення на одержання соціальної допомоги та довідку з метою їх подальшого використання.
Відтак, ОСОБА_4 , діючи за вказаних вище обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконавши частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційнго документа, шляхом надання фотокартки та копії паспортних даних на імя його дружини ОСОБА_5 , які необхідні зазначити при підробленні документа, без відома останньої, вчинив підроблення офіційних документів.
Також ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел у жовтні 2025 року достовірно знаючи, що наявні у нього посвідчення на одержання державної соціальної допомоги серією ААГ№129183 від 24.11.2015, видане на ім`я ОСОБА_5 та довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії МСК №001440 від 30.08.2002 є підробленими та у встановлений законом спосіб його дружині не видавались, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, вирішив використати указані офіційні документи.
З цією метою ОСОБА_4 особисто подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період, до якої долучив копії посвідчення на одержання державної соціальної допомоги серією ААГ№129183 від 24.11.2015, видане на ім`я ОСОБА_5 та довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії МСК №001440 від 30.08.2002, в які внесено недостовірні відомості.
Як результат ввівши в оману посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вимог постанови №560 від 16.05.2024 Кабінету Міністрів України, згідно витягу із протоколу №80 від 31.10.2025 засідання комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 надано ОСОБА_4 відстрочку від мобілізації, на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до 02.02.2026 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та дав такі покази. У жовтні-листопаді 2024 року він працював в магазині автозвук і зі співробітниками обговорювали питання мобілізації. До них підійшов невідомий йому чоловік, який сказав, що має знайомого, який може зробити документи про інвалідність дружини для отримання відстрочки від призову по мобілізації. Ця пропозиція його зацікавила, він дав цьому чоловіку номер свого мобільного телефону. Через деякий час йому зателефонував чоловік, назвався ОСОБА_6 , сказав, що зможе виготовити довідку про інвалідність дружини та посвідчення, для цього йому треба передати дві фотографії дружини, копію її паспорта та грошові кошти в сумі 4000 доларів США. Він погодився та через декілька днів зустрівся з цим чоловіком, передав йому 2 фотографії дружини, копію її паспорта та грошові кошти. Через два тижні цей чоловік приїхав до нього і передав довідку МСЕК про інвалідність ІІ групи на ім`я його дружини, посвідчення про інвалідність на її ім`я. У грудні 2024 він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про відстрочку і подав підроблену довідку МСЕК про інвалідність ІІ групи на ім`я дружини та підроблене посвідчення про інвалідність на її ім`я, та отримав відстрочку від призову по мобілізації. Він усвідомлює, що вчинив злочин, розкаюється у цьому та в подальшому обіцяє не вчиняти подібного. На разі він не має відстрочки від призову під час мобілізації на підставі наявності дружини з інвалідністю ІІ групи. Крім того пояснив, що про особу, яка обіцяла зробити та передала йому підроблені документи він повідомив органу досудового розслідування, наразі в кримінальному провадженні щодо тієї особи він є свідком і надавав покази. Отже він активно співпрацював зі слідством при розкритті даного кримінального правопорушення, просив це врахувати при призначені покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою усіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується державною установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб; та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Вирішуючи питання про наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд враховує наступне.
 
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»  щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Крім того, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.09.2019 р. у справі №166/1065/18, відповідно до якої розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. 
Із заяв обвинуваченого в судовому засіданні вбачається, що його посткримінальна поведінка свідчить про наявність суттєвих позитивних змін соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності. Обвинувачений розкаявся у вчиненому, тобто визнав не тільки факт вчинення злочинних дій щодо підробки документу та його використання, а ще й дійсно визнав свою провину у вчиненому злочині, висловлював щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виражалося в визнанні негативних наслідків злочину, в бажанні виправити наслідки вчиненого, вжиття конкретних дій щодо недопущення в майбутньому повторення злочинної поведінки, готовність нести кримінальну відповідальність. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження, зокрема в його показах.
Крім того, обвинувачений протягом досудового розслідування визнавав свою вину та давав визнавальні покази, при цьому повідомляв органам слідства всі обставини вчинених кримінальних правопорушень, всю інформацію, відому йому про особу з якою спільно вчинив злочин, які були не відомі їм раніше, тобто наявне активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Отже, суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, судом не встановлено.
 
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд виходить із такого.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст..12 КК України є нетяжким злочином (ч.3 ст.358 КК) та кримінальним проступком (ч.4 ст.358 КК), характер діянь і спосіб їх вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність кваліфікуючих ознак та кількість епізодів. 
Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий (ар.пр.42), має міцні соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, з якими проживає спільно за однією адресою (ар.пр.44), позитивно характеризується за місцем проживання (ар.пр.45), працює в ТзОВ «Термопласт М» та позитивно характеризується за місцем роботи (ар.пр.46-47), має задовільний стан здоров`я, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (ар.пр.43). Суд враховує також наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку прокурора щодо виду та міри покарання та про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, досудову доповідь уповноваженого представника пробації про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.358 КК у виді штрафу та в межах санкції ч.3 ст.358 КК у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, а остаточне покарання призначити з урахуванням ч.1 ст. 70 КК України. 
Приймаючи до уваги вище наведене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та його посткримінальну поведінку, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання, і знаходить необхідним звільнити його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України на мінімальний строк, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Саме таке покарання на переконання суду буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.
Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 17.02.2026 арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на мобільний телефон марки та моделі «Xiaomi 13» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного телефону НОМЕР_2 підлягає скасуванню, відповідно до вимог ст.174 КПК України (ар.пр.37-38).
Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України, а саме посвідчення на одержання державної соціальної допомоги серією ААГ№129183 від 24.11.2015, видане на ім`я ОСОБА_5 та довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії МСК №001440 від 30.08.2002, слід залишити зберігати у Івано-Франківському НДЕКЦ МВС, мобільний телефон марки та моделі «Xiaomi 13» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного телефону НОМЕР_2 слід повернути обвинуваченому за належністю (ар.пр.35-36).
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення технічної експертизи в сумі 6239,80 грн. слід покласти на обвинуваченого, відповідно до вимог ст.124 КПК України (ар.пр.39)
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 376, 395 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень,
-за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із  ОСОБА_4  на користь держави судові витрати на залучення експерта при проведенні технічної експертизи в сумі 6239,80 гривень.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 17.02.2026 арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на мобільний телефон марки та моделі «Xiaomi 13» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного телефону НОМЕР_2 . 
Речові докази: 
-посвідчення на одержання державної соціальної допомоги серією ААГ№129183 від 24.11.2015, видане на ім`я ОСОБА_5 та довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії МСК №001440 від 30.08.2002, - залишити зберігати у Івано-Франківському НДЕКЦ МВС,
-мобільний телефон марки та моделі «Xiaomi 13» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора з номером мобільного телефону НОМЕР_2 - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: 	ОСОБА_1