ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ

30 червня 2026 року	Справа № 334/6448/25	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу
за позовом:	товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»	
до:	ОСОБА_1 	
про:	стягнення заборгованості.	

11.11.2025 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 537079 від 06.03.2021 у розмірі 15019,75 грн.;
- у порядку розподілу судових витрат стягнути із відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Справа надійшла до Новомиколаївського районного суду Запорізької області на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 17.10.2025.
Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17.11.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також визначено для сторін строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.
Вища рада правосуддя рішенням від 30 грудня 2025 року № 2814/0/15-25 із 02 січня 2026 року змінила територіальну підсудність судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області шляхом її передачі до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.
Згідно з ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вищезазначене рішення Вищої ради правосуддя стало підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді Новомиколаївського районного суду Запорізької області, до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 12.03.2026 № 386/0/15-26 суддю Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбекова Сергія Сергійовича було відряджено до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 23 березня 2026 року.
23.03.2026 вищезазначену справу було передано для розгляду судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Гасанбекову С.С.
24.03.2026 ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя зазначену справу було прийнято до провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.
06.03.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №537079.
В подальшому право вимоги за зазначеним договором було набуто позивачем.
Згідно з договором факторингу сума боргу відповідача перед позивачем є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 15019,75 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту – 7375,37 грн.; заборгованість за відсотками – 7644,38 грн.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, позивач просив задовольнити позов.
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.
Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. 
З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,
встановив:
06 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (товариство) та відповідачем (споживач) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 537079, відповідно до якого відповідач отримав кошти кредиту в розмірі 12500,00 грн. шляхом їх перерахування: у розмірі 10000,00 грн. на поточний споживача, у розмірі 2500,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, строком на 1096 днів – до 06.03.2024
Отримання відповідачем кредиту в розмірі 10000,00 грн. підтверджується платіжним дорученням №4750 від 06.03.2021.
28.08.2023 було укладено договір факторингу №2808-23, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 537079 від 06.03.2021.
Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу від 28.08.2023 №2808-23 від ТОВ «Слон Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 537079 від 06.03.2021 на загальну суму 15019,75 грн., з яких: 7375,37 грн. – основна сума бору; 7644,38 грн. – заборгованість за відсотками. Зазначена сума заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №537079 від 06.03.2021 підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом у гривні.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, до позивача на підставі вищезазначеного договору факторингу перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №537079 від 06.03.2021 на загальну суму 15019,75 грн., а відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2).
До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 01.08.2025 № 537079, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Суд з власної ініціативи визнає за необхідне відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача частини витрати на професійну правничу допомогу, зазначених у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., у розмірі 3000,00 грн., оскільки правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», формування додатків до позовної заяви (письмові докази) є складовими складання позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 17.01.2022 по справі № 756/8241/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 102562311) та в постанові від 02.04.2024 по справі № 910/9714/22 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 116828908), що підлягають застосуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 3000,00 грн. (6000 грн. – 2250 грн. – 750,00 грн. = 3000,00 грн.). Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд
вирішив:
1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №537079 від 06 березня 2021 року в розмірі 15019,75 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять гривень 75 коп.), з яких: 7375,37 грн. – основна сума бору; 7644,38 грн. – заборгованість за відсотками.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат по сплаті судового збору та 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
4. Реквізити учасників справи:
- позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ: 42649746;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя С.С. Гасанбеков