УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 травня 2026 року
м. Київ
справа № 757/2417/24 - к
провадження № 51-1795 ск 26
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 
Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 206 2 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 повернуто, оскільки скаргу подано після закінчення строку на апеляційне оскарження і суд не знайшов підстав у поновленні такого строку.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що судом повернуто апеляційну скаргу з підстав лише подання її після закінчення строку на апеляційне оскарження, а не з підстав неповажності причин пропуску такого строку. В обґрунтування вказує на порушення права особи на апеляційний перегляд ухвали слідчого судді через відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження, адже суд не врахував, що захист у межах вказаного кримінального провадження здійснювався адвокатом ОСОБА_7 , з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві, яка ніколи не інформувала ОСОБА_5 про стан розгляду зазначеної судової справи та загалом про хід кримінального провадження, зокрема, про існування повідомлення про підозру та звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу від 16 січня 2024 року, не погоджувала правову позицію при здійсненні захисту підозрюваної, чим фактично порушено право ОСОБА_5 на захист (ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у частині неможливості подання останньою відповідних доказів, а для спростування доводів сторони обвинувачення, а також порушено конституційне право на вільний вибір захисника. Крім того, захисник зазначає, що 23 грудня 2025 року, з дня отримання повного тексту ухвали слідчого, нею було подану апеляційну скаргу з дотриманням п`ятиденного строку на апеляційне оскарження. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши копію оскаржуваного судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно з ч. 3 вказаної статті, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Тобто, ст. 395 КПК розмежовує строки апеляційного оскарження ухвали слідчого судді для осіб, які викликалися судом, та ухвали, постановленої судом без виклику особи, яка її оскаржує. Для особи, яка оскаржує ухвалу слідчого судді, постановлену з її викликом, але без участі такої особи, кримінальне процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження ухвали з моменту її оголошення, а не з часом отримання копії судового рішення.
Як убачається з копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_6 звернулася в інтересах ОСОБА_5 з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення їй строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року, посилаючись на те, що повний текст нею було отримано лише 17 грудня 2025 року.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Із системного аналізу кримінального процесуального закону слідує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Зі змісту ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що ухвала слідчого судді постановлена у судовому засіданні 30 січня 2024 року за участі захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 . При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року залишено без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діяла в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , подану 05 лютого 2024 року, залишено без задоволення.
При цьому, апеляційний суд, розглянувши клопотання захисника про поновлення процесуального строку, встановив, що підстав для поновлення їй строку на апеляційне оскарження немає, а тому, керуючись ст. 399 КПК ухвалила рішення про повернення апеляційної скарги захиснику.
Як убачається із оскаржуваного судового рішення, відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги, захисник ОСОБА_6 вступила у справу поза межами строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року. У той же час, передбачених законом підстав для поновлення їй цього строку апеляційним судом не встановлено, адже для визначення пропуску процесуального строку учасникам провадження необхідно, щоб таке право на оскарження у особи існувало на час ухвалення оскаржуваного рішення або ж принаймні виникло у період, який встановлений законом для оскарження такого рішення.
Суд касаційної інстанції вважає, що за обставин цього кримінального провадження, апеляційний суд правильно відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки не наведено обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
З огляду на наведе, апеляційним судом у межах дискреційних повноважень у повній мірі перевірено підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, які визнані безпідставними, що в свою чергу не може свідчити про порушення права на доступ до правосуддя.
Підсумовуючи наведене, на переконання Суду, апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення. Ухвала суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Варто зауважити, що правило початку перебігу строку на апеляційне оскарження, визначене ст. 395 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком особи, яка перебуває під вартою. Вказана норма процесуального закону не дає привілею щодо окремого обчислення строків на касаційне оскарження для кожного нового захисника чи представника, залученого у кримінальному провадженні для надання правової допомоги вже після ухвалення судом судового рішення, яке оскаржується.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень та інших матеріалів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3