ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27377/25
Провадження № 22-ц/820/1275/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., П?єнти І. В.,
секретар судового засідання Демчук В. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року (суддя Палінчак О. М., повне судове рішення складено 13 березня 2026 року) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в :

24 вересня 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження № 42017241010000043, яке внесено до ЄРДР за його заявою, завдано моральну шкоду. Незаконні рішення та бездіяльність службових осіб Держави Україна призвели до порушення його конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту. Незважаючи на очевидність кримінального правопорушення та особу, яка його вчинила, службові особи прокуратури та поліції роблять видимість розслідування кримінального правопорушення. Надмірна тривалість вказаного кримінального провадження з листопада 2017 року призвела до його моральних страждань, зумовлених невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідувати органи досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом ділової репутації. Порушення його прав зафіксовано в незаконних постановах про закриття кримінального провадження, постановах наглядових прокурорів, які свавільно відмовляють в задоволенні його клопотань, рішеннях суду, оригінали яких знаходяться в матеріалах як наглядового, так і кримінального провадження № 42017241010000043.
Тому позивач просив стягнути на відшкодування моральної шкоди дев`яносто мільйонів гривень.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року в позові відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, ухвалення рішення без додержання норм матеріального та процесуального права. Висновок суду базується на припущеннях. Судове рішення ухвалено незаконно сформованим складом суду. Суд не витребував докази, які він просив витребувати, не встановив факт порушення його прав та не захистив порушені права, не врахував судову практику в аналогічних справах і безпідставно відмовив у стягненні морального відшкодування. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05 травня 2026 року відзив Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повернуто без розгляду. 
У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені згідно з вимогами ЦПК України.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Установлено, що 14 листопада 2017 року до Хмельницької місцевої прокуратури надійшла ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 щодо невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду Хмельницької області в справі № 2270/14181/11 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління у Хмельницькій області, посадовими особами Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (далі - Хмельницький МВ УМВС України в Хмельницькій області), посадовими особами Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області (далі - УДМС у Хмельницькій області).
14 листопада 2017 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 382 КК України, внесено до ЄРДР за № 42017241010000043.
04 липня 2024 року постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Зеленюка Д. В. зазначене кримінальне провадження № 42017241010000043 закрито у зв?язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Встановлено відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 382 КК України, що виражається в тому, що в діях службових осіб Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області та УДМС у Хмельницькій області відсутнє безпосереднє перешкоджання виконанню постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року або бездіяльності щодо виконання цієї постанови, оскільки на момент ухвалення судового рішення була відсутня об`єктивна можливість безпосереднього виконання цього рішення - у подальшому рішення було виконане шляхом видачі нового паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_1 . 
У березні 2020 року в зв?язку з тривалим невиконанням цього судового рішення ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна про стягнення 11 міліардів гривень на відшкодування моральної шкоди.
05 жовтня 2020 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в справі № 686/8422/20, залишеним без змін постановами Хмельницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року та Верховного Суду від 20 вересня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 10510 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю управління.
Наведені обставини підтверджуються судовими рішеннями у справі № 686/18943/24.
Позивач пред`явив позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження № 42017241010000043. 
У зв`язку з наявністю судових рішень, які набрали законної сили та якими вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043, позивач в частині вимог просить повторно вирішити спір.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини 1 статті 255 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла такого висновку: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір» (у цій постанові ЦПК України у редакції до грудня 2017 року).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Позивач неодноразово звертався до суду з позовами до Держави Україна про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043 та незаконними рішеннями, ухваленими уповноваженими особами в межах вказаного кримінального провадження.
Так, у справі № 686/18519/25 ОСОБА_1 14 липня 2023 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі 4000000 гривень, заподіяної внаслідок невиконання державою свого позитивного зобов?язання щодо проведення ефективного розслідування кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2023 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 березня 2024 року, в позові відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2024 року повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 .
У справі № 686/10960/24 ОСОБА_1 в квітні 2024 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди у сумі 5000000 гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2024 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року, в позові відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 .
У справі № 686/18943/24 ОСОБА_1 08 липня 2024 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000000 гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2025 року, в позові відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 02 липня 2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2025 року залишено без змін.
У справі № 686/10658/25 ОСОБА_1 у квітні 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі двадцять мільйонів гривень, заподіяної незаконними рішеннями, ухваленими уповноваженими особами в межах кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2025 року, в позові відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 .
У справі № 686/10061/25 ОСОБА_1 11 квітня 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі 50000000 гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2025 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2025 року, в позові відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 .
У справі № 686/15102/25 ОСОБА_1 28 травня 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди у сумі 50000000 гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, в позові відмовлено.
У справі № 686/24077/25 ОСОБА_1 в серпні 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди у сумі 65000000 гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2026 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 травня 2026 року, в позові відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 .
У справі № 686/25043/25 ОСОБА_1 в 03 вересня 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі 70000000 гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року, яке набрало законної сили 23 жовтня 2025 року, в позові відмовлено.
У справі № 686/25679/25 ОСОБА_1 у 09 вересня 2025 року пред`явив позов до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у сумі вісімдесят мільйонів гривень, заподіяної внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2025 року, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 лютого 2026 року, в позові відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2026 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Враховуючи те, що у справі, яка переглядається, позивач просить стягнути моральну шкоду, заподіяну за увесь період часу з 14 листопада 2017 року (дата внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР) по 24 вересня 2025 року (позовна заява від 24 вересня 2025 року подана до суду 24 вересня 2025 року), хоча стягнення моральної шкоди за період часу з 14 листопада 2017 року по 09 вересня 2025 року було предметом судового розгляду у вказаних вище справах, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог за цей період часу.
При цьому суд виходить з того, що зміна позивачем розміру стягнення за незмінності підстав позову не свідчить про зміну предмета позову і не спростовує тотожність цих позовів.
З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Рішення суду в частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 14 листопада 2017 року по 09 вересня 2025 року необхідно скасувати. 
Рішення суду першої інстанції про відмову в позові в решті вимог (заподіяння моральної шкоди у період з 10 вересня 2025 року по 24 вересня 2025 року) ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог і реалізацією права на відшкодування моральної шкоди.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з положеннями частини 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
Саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 42017241010000043 у період з 10 вересня 2025 року по 24 вересня 2025 року.
Позивач не надав жодного доказу на підтвердження розміру шкоди.
Право ОСОБА_1 мати належним чином оформлений документ, що посвідчує його особу, поновлено шляхом видачі нового паспорта, який він отримав і своїми конклюдентними діями погодився на такий спосіб виконання судового рішення, бо його паспорт, у який за рішенням суду необхідно було вклеїти фотографію, був втрачений.
Встановлені у справі обставини свідчать про те, що органи державної влади вжили всіх можливих заходів для поновлення прав ОСОБА_1 , тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 686/18943/24.
Положення КПК України покладають на державу в особі органу досудового розслідування обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для захисту особи від кримінального правопорушення, що також по суті є позитивним зобов`язанням держави, яке має дві складові, а саме: запровадження відповідної нормативно-правової бази і вжиття ефективних практичних заходів.
Проте покладення на державу позитивного зобов`язання вживати необхідних заходів для захисту особи від кримінального правопорушення має свої межі і воно не може тлумачитись як таке, що має абсолютний характер. Нездатність будь-якого конкретного розслідування дійти певних результатів саме по собі не означає, що воно було неефективним. 
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову в зазначеній частині.
Апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на судову практику Верховного Суду у такій категорії справ, оскільки для доведення позову про відшкодування шкоди позивач має довести наявність складових цивільно-правової відповідальності. У конкретній справі процес доказування, а відповідно й правозастосування, може бути різним.
Твердження в апеляційній скарзі про порушення порядку автоматизованого розподілу справи не заслуговує на увагу, оскільки визначення складу суду для розгляду цієї справи здійснено на підставі статті 33 ЦПК України Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, затверджених зборами суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2025 та Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (із змінами, внесеними згідно з рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15), які є чинними.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 14 листопада 2017 року по 09 вересня 2025 року, скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна особі в особі Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про відшкодування моральної шкоди, заподіяної у період часу з 14 листопада 2017 року по 09 вересня 2025 року, закрити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  Р. С. Гринчук

І. В. П?єнта