ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м.Черкаси Справа № 925/928/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний центр сприяння розвитку підприємництва", м.Київ, Голосіївський проспект, 100/2, корпус 1, каб.1
до Приватного підприємства "Агротрейд Групп", Черкаська область, Уманський район, м.Христинівка, вул.Стадіонна, 2,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
про стягнення 626817,75 грн,
за участю повноважних представників сторін:
від третьої особи: Романюк Х.П. – адвокат - за ордером, в режимі ВКЗ;
решта учасників: участі не брали.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційний центр сприяння розвитку підприємництва" звернулось до Господарського суду Черкаської області із позовом до Приватного підприємства "Агротрейд Групп", у якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 23.11.2024 у розмірі 626817,75 грн, з яких: 500000,00 грн основного боргу, 32324,60 грн інфляційних витрат, 85986,30 грн штрафних санкцій, 8506,85 грн 3% річних, а також про відшкодування судових витрат в розмірі 7521,81 грн. 
Ухвалою суду від 28.10.2025 (суддя Кучеренко О.І.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний центр сприяння розвитку підприємництва" до Приватного підприємства "Агротрейд Групп", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 626 817,75 грн залишено без розгляду.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.10.2025 у справі №925/928/25 про залишення позову без розгляду скасовано та справу направлено для продовження розгляду до Господарського суду Черкаської області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 для розгляду справи №925/928/25 визначено суддю Скибу Г.М.
Ухвалами суду: від 13.02.2026 прийнято справу №925/928/25 до провадження судді Скиби Г.М. за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання та проведення підготовчого засідання призначено на 02.03.2026; від 24.02.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 від 23.02.2026 (вх.суду №2998/26 від 23.02.2026) про участь його представника у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему "EasyCon"; від 24.02.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний центр сприяння розвитку підприємництва" від 23.02.2026 (вх.суду №3026/26 від 23.02.2026) про участь його представника у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему "EasyCon"; від 02.03.2026 задоволено клопотання представника третьої особи про відкладення підготовчого засідання, питання прийнятності заяви позивача про залучення засновника товариства як співвідповідача відкладено до наступного підготовчого засідання та проведення підготовчого засідання відкладено на 12.03.2026; від 12.03.2026  клопотання позивача про залучення співвідповідача від 01.03.2026 (вх.№3325/26 від 02.03.2026) залишено без задоволення, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 13.04.2026; від 13.04.2026 перейдено до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено учасників справи про час його проголошення – 16:00 год. 29 квітня 2026 року.
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, але в жодне засідання не з`явився.
Так, відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ч.5 ст.6. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів);
ч.6 ст.6. Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку;
абз.1 ч.7 ст.6. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою;
п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Згідно з відповіддю, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" від 22.04.2025 №33905287 (т.2 а.с.66) Приватне підприємство "Агротрейд Групп" (код ЄДРПОУ 32588017) має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", дата реєстрації 07.11.2021.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа (а.с.67), сформованою Комп`ютерною програмою "Діловодство спеціалізованого суду" (КП "ДСС"), документ в електронному вигляді "ГПК Ухвала ст.32 (Визначення складу господарського суду)" від 13.02.2026 по справі №925/928/25 було надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агротрейд Групп" в його електронний кабінет та доставлено до останнього 16.02.2026 о 18:10 год. 
Згідно з довідкою про доставку електронного листа (а.с.68), сформованою Комп`ютерною програмою "Діловодство спеціалізованого суду" (КП "ДСС"), документ в електронному вигляді "ГПК Ухвала ст.183 (Порядок проведення підготовчого засідання)" від 02.03.2026 по справі №925/928/25 було надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агротрейд Групп" в його електронний кабінет та доставлено до останнього 03.03.2026 о 20:35 год. 
Згідно з довідкою про доставку електронного листа (а.с.69), сформованою Комп`ютерною програмою "Діловодство спеціалізованого суду" (КП "ДСС"), документ в електронному вигляді "ГПК Ухвала п.3 ч.2 ст.185 (призначення)" від 12.03.2026 по справі №925/928/25 було надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агротрейд Групп" в його електронний кабінет та доставлено до останнього 13.03.2026 о 10:24 год. 
Згідно з довідкою про доставку електронного листа (а.с.70), сформованою Комп`ютерною програмою "Діловодство спеціалізованого суду" (КП "ДСС"), документ в електронному вигляді "ГПК Ухвала ст.216 (Відкладення розгляду справи)" від 13.04.2026 по справі №925/928/25 було надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агротрейд Групп" в його електронний кабінет та доставлено до останнього 14.04.2026 о 09:50 год. 
Згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України:
п.1 ч.6 ст.242. Днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку;
ч.4 ст.122. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1, 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак участі повноважного представника у жодне засідання не забезпечив, про причини його неявки до суду не повідомив, доказів належного та повного виконання умов договору до суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі відповідача, який не з`явився. 
27.02.2026 за вх.суду №3293/26 (т.1 а.с.239-242) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 27.02.2026, в якому підтвердив наявність цивільних правовідносин із позивачем та визнав заборгованість, визначену позивачем. Також відповідач зазначив, що учасник Приватного підприємства "Агротрейд Групп" ОСОБА_1 має невнесений додатковий вклад в розмірі 4707000,00 грн відповідно до рішення загальних зборів від 18.09.2015, а наслідками невнесення додаткових вкладів відповідно до рішення про збільшення статутного капіталу, що стало підставою для внесення змін до статуту та реєстрації часток учасників товариства, є покладення солідарної відповідальності на учасника, який не вніс (не повністю) свій внесок, за зобов`язаннями товариства перед кредиторами та обмеження виплати дивідендів. Тому відповідач просив вирішити спір у справі №925/928/25 з урахуванням наданих у відзиві пояснень в тому числі щодо солідарного характеру відповідальності відповідача та ОСОБА_1 та розподілити судові витрати згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України.
13.04.2026 за вх.суду №6129/26 (т.2 а.с.49-50) від відповідача надійшла заява від 13.04.2026, в якій відповідач просить суд прийняти визнання відповідачем обставин справи та позову по суті, розглянути справу без участі представника та вирішити спір з урахуванням солідарного характеру відповідальності Приватного підприємства "Агротрейд Групп" та ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 13.04.2025:
представник позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві від 04.08.2025 (1 т. вх.суду №11528/25 від 04.08.2025) та відповіді на відзив від 11.03.2026 (вх.суду №4130/26 від 12.03.2026);
представник третьої особи заперечила позовні вимоги в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову повністю з підстав викладених у запереченні від 11.03.2026 (т.3 а.с.17-25) щодо відзиву Приватного підприємства "Агротрейд Групп" та клопотання про залучення ОСОБА_1 в якості співвідповідача.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України).
Перевіривши зміст заяви відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. Заява про визнання позову від імені відповідача складена та підписана адвокатом Чернілевським Віталієм Григоровичем, повноваження якого підтверджені ордером №2139637 від 27.02.2025.
У судовому засіданні 13.04.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено учасників справи про час його проголошення – о 16:00 год. 29.04.2026. 
За результатами судового розгляду 29.04.2026 судом проголошено та приєднано до справи вступну та резолютивну частину судового рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі взаємовідносини сторін та обставини:
23.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційний центр сприяння розвитку підприємництва" (далі – позивач, позикодавець), в особі директора Овчарук Ольги Юріївни, яка діє на підставі статуту та Приватним підприємством "Агротрейд Груп" (далі – відповідач, позичальник), в особі директора Пилипишина Станіслава Петровича, який діє на підставі довіреності був укладений договір позики (далі – договір, т.1 а.с.7-8), за умовами якого: сторони досягли домовленості, що з моменту укладення даного Договору, раніше укладені Сторонами: Договір позики від 09.07.2020 року, Договір позики від 11.08.2020 року, припиняють свою дію. Не виконані Сторонами за даними договорами зобов`язання виконуються в порядку та на умовах визначених даним Договором (п.1.1.); з моменту укладення даного Договору Позичальник зобов`язується повернути раніше отриману у Позичальника, по умовах Договору позики від 09.07.2020 року, Договору позики від 11.08.2020 року, позику у розмірі визначеному у п.1.3. даного Договору, у визначений даним Договором строк (п.1.2.); розмір позики встановлюється в національній валюті України: гривні, сума якої становить 500000,00 грн (п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) (п.1.3.) сума позики, що підлягає поверненню, встановлюється в національній валюті України: гривні (п.1.4.) сума грошових коштів, попередньо отримана у позику Позичальнику, має бути повернута в повному обсязі до 10.01.2025 року включно (п.2.1.); Позичальник має повернути грошові кошти шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позикодавця (п.2.2.); позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1.3. Договору, на банківський рахунок Позикодавця (п.2.6.); у випадку порушення своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством України (п.4.1.); порушення зобов`язань є невиконання або неналежне виконання Стороною умов, визначених змістом зобов`язань, вказаних в Договорі та/або законодавстві України (п.4.2.); у випадку прострочення повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає поверненню у встановлений строк, за кожний день прострочення виконання обов`язку до дня повернення суми позики, а також Позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, у порядку ст.625 Цивільного кодексу України (п.4.3.); цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його укладення Сторонами і є дійсним до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.6.1.).
На виконання умов договору позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційний центр сприяння розвитку підприємництва", перерахував на рахунок відповідача, Приватного підприємства "Агротрейд Груп" в період з 03.09.2020 по 13.07.2020 грошові кошти на загальну суму 500000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку відповідача (т.1 а.с.6).
З доводів позивача у визначені в п.2.1. Договору строк відповідач не повернув позивачу грошові кошти в сумі 500000,00 грн.
Відповідач свої зобов`язання по поверненню позики не виконав, що зумовило позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача суми позики в розмірі 500000,00 грн.
Відповідач визнав позовні вимоги повністю і визнання прийнято судом.
Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до положень постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі. 
Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням режиму воєнного стану та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.
Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.
Суд відзначає, що у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v.Greece" від 06.07.2010 №54111/07).
Позивач є суб`єктом господарювання на ринку фінансових послуг (70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування), самостійною юридичною особою з внесенням даних в ЄДРПОУ та суб`єктом господарювання.
Відповідач є суб`єктом господарювання на ринку сільського господарства (01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур), самостійною юридичною особою з внесенням даних в ЄДРПОУ та суб`єктом господарювання.
Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини на основі письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору позики від 23.11.2024 (т.1 а.с.7-8).
Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов`язки, виникли із договору, який за правовою природою віднесений до договірних зобов`язань позики. Укладений між сторонами договір не заперечений жодною з сторін, не розірваний, не визнаний судом недійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину приписи ст.204 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до приписів Цивільного кодексу України:
ст.207. 1. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства;
ч.1 ст.509 Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;
ч.1 ст.526. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;
ст.530 Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;
ч.1 ст.612 Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;
ч.1 ст.626. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;
ч.1 ст.628. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства;
ч.1 ст.638. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди;
ч.1 ст.1048. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики;
ч.1 ст.1049. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором;
ст.1050 Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно Податкового кодексу України позика – грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики (п.п.14.1.267 п.14.1 ст.14 Подакового кодексу України).
Суб`єкт господарювання (підприємство чи підприємець) може як отримувати, так і надавати поворотну фінансову допомогу (позику). Своєю чергою, розмір такої допомоги (позики) законодавчо не обмежений. Неповернена фінансова допомога (позика) фактично є дебіторською заборгованістю, яку відображають в обліку за своїми правилами. 
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". 
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Такого ж змісту норма міститься у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75.
Таким чином, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів на конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 
Матеріалами справи (випискою по рахунку відповідача) підтверджується факт належного виконання позивачем умов договору позики від 23.11.2024 щодо перерахування на користь відповідача грошових коштів в якості позики в загальній сумі 500000,00 грн.
З отриманням цих грошових коштів у відповідача виник обов`язок з їх повернення в строк, передбачений умовами договору, зокрема п.2.1, до 10.01.2025 включно.
Відповідач не погасив борг перед позивачем. Станом на момент винесення даного рішення строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення позики є таким, що настав. Вимога в цій частині підлягає до задоволення. 
Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за визначений ним період (т.1 а.с.5) за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд встановив його обґрунтованість та арифметичну правильність, а тому вимоги щодо стягнення 3% річних за період з 10.01.2025 по 04.08.2025у розмірі 8506,85 грн та інфляційні втрати за період з 10.01.2025 по 04.08.2025 у розмірі 32324,60 грн підлягають задоволенню.
За невиконання грошового зобов`язання (прострочення повернення позики), відповідно до ч.6 ст.231 та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, п.4.3. Договору, позивач має право на стягнення пені за прострочення сплати боргу. Договір про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені укладено в письмовому виді відповідно до приписів ст.ст.546, 549 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі.
Тобто, сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі №910/2031/16, від 10.04.2018 у справі №916/804/17 та від 10.09.2020 у справі №916/1777/19.
Сторонами у п.4.3.9 договору досягнуто згоди, що нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми, що підлягає поверненню у встановлений строк буде здійснюватись за кожний день прострочення виконання обов`язку, при цьому її стягнення відповідно до п.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України не обмежується строком нарахування, та припиняється в день повернення суми позики.
Поданий позивачем розрахунок пені за період з 10.01.2025 до 04.08.2025 на суму 85986,30 грн перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон". Розрахунок позивача за вказаний ним період є правильним, відповідачем не оспорюється та підлягає задоволенню
Відповідно до ст.ст.74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.
Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання суду доказів про погашення заборгованості перед позивачем. 
Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту належного виконання зобов`язання у визначений договором строк не доведено, доводів та документів позивача не спростовано, доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення заборгованості не надано.
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 500000,00 грн основного боргу, 32324,60 грн інфляційних витрат, 85986,30 грн штрафних санкцій та 8506,85 грн 3% річних заборгованості за договором позики від 23.11.2024.
Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст.9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України): 
- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили – з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);
- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010); 
- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29); 
- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3760,91 грн судового збору як 50% суми сплаченого судового збору при визнанні позову. 
Решту судових витрат покласти на позивача та не стягувати. 
Суму судового збору 3760,90 грн суд може повернути з Державного бюджету України позивачу виключно за його заявою. На момент прийняття рішення судом така заява від позивача у справі відсутня.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного підприємства "Агротрейд Групп" (20001, Черкаська область, Уманський район, м.Христинівка, вул.Стадіонна, 2, код ЄДРПОУ 32588017, номер рахунку в банку невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний центр сприяння розвитку підприємництва" (03127, м.Київ, Голосіївський проспект, 120, корпус 1, код ЄДРПОУ 31199172, номер рахунку в банку невідомий) 500000,00 грн основного боргу, 32324,60 грн інфляційних витрат, 85986,30 грн штрафних санкцій, 8506,85 грн 3% річних та 3760,91 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено і підписано 01.05.2026.

Суддя Г.М.Скиба