Справа№464/1550/26 
пр.№ 3/464/1644/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП,

установила:

До суду 15 червня 2026 року надійшла вищевказана справа про адміністративне правопорушення.
На розгляд справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення такого. 
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного висновку.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення вчинено 08 грудня 2025 року, а виявлено 05 січня 2026 року. 
Разом з тим, відповідно до вимог ст.38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. 
Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. 
За вимогами ч.6 ст.13, ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Верховний суд у Постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а) зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Аналізуючи наведене, закінчення на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення виключає провадження у справі.

Керуючись ст.ст.38, 221, 247, 283, 284 КУпАП, 

постановила:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя Галина ШАШУРІНА