ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026 року м.Дніпро Справа № 908/2017/25 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Чус О.В., Верхогляд Т.А.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.09.2025 р. ( суддя Горохов І.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 15.09.2025 р. ) у справі 
за позовом Приватного агро-виробничого підприємства “Фірма Агро-Клас”,м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд”, м. Дніпро
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
Приватне агро–виробниче підприємство “Фірма Агро-Клас” звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд”, про стягнення заборгованості за договором № 3-ОР складського зберігання від 16.06.2021 р., у розмірі 27 271 076,00 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.09.2025 р. у справі № 908/2017/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” на користь Приватного агро-виробничого підприємства “Фірма Агро-Клас” грошові кошти у розмірі 27 271 076,00 грн., судовий збір у розмірі 327 252,91 грн., витрати за надання послуг з незалежної оцінки, у розмірі 31 200,00 грн..
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд”, через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 08.09.2025 р. у справі № 908/2017/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові повністю.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2026р. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” - задоволено. Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.09.2025 р. у справі № 908/2017/25 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з Приватного агро-виробничого підприємства “Фірма Агро-Клас” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” 490 879,37 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги. Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручено Господарському суду Запорізької області.
04.05.2026р. від Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява, про ухвалення додатковго рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу. В заяві зазначається про 60 000,00 грн. витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції та 30 000,00 грн. у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2026р. призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги у справі №908/2017/25 у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження. Приватному агро-виробничому підприємству “Фірма Агро-Клас” встановлено строк - 10 днів для подання до Центрального апеляційного господарського суду своїх заперечень стосовно поданої заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд”. 
Позивач будь-яких клопотань чи заперечень на заяву відповідача, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суду не надав.
Розглянувши заяву представника ТОВ “Оптімусагро Трейд” про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд звертає увагу на те, що додаткове судове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
В той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду бере до уваги те, що Верховний Суд, вирішуючи питання про витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, послідовно і логічно зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:
- практична реалізація принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3)доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (п. 97 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі №922/1964/21);
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями ст.ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (п. 1.20 додаткової постанови Верховного Суду від 19.07.2021р. у справі №910/16803/19);
- у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанови Верховного Суду від 10.11.2022р. у справі №910/9024/21, від 11.01.2024р. у справі №924/423/23). З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат;
- застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи (постанови Верховного Суду від 08.02.2024р. у справі №295/3068/20, від 18.01.2024р. у справі №927/885/17);
- додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1ст. 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинства згідно з ч.1 ст. 221 ГПК України (п. 7.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023р. у справі №911/3312/21);
- щодо заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та/чи подання доказів, то процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022р. у справі №921/221/21, від 31.05.2022р. у справі №917/304/21, від 02.02.2024р. у справі №910/9714/22);
- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21.10.2021р. у справі №620/2936/20);
- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц);
- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022р. у справі №161/5317/18). Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду від 20.11.2025р. у справі № 910/7294/22, у постанові від 07.02.2024р. у справі № 910/216/23, у постанові від 07.11.2024р. у справі № 906/835/23.
З огляду на викладене, якщо справа в суді апеляційної інстанції розглядається з повідомленням учасників справи, заява про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції, за винятком витрат щодо сплаченого нею судового збору, має бути зроблена до закінчення судових дебатів, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення (апеляційним судом).
Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.
Подібні висновки щодо питання відшкодування судових витрат викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2021р. у справі №910/2891/20, від 22.06.2022р. у справі №922/2339/21, від 13.09.2022р. у справі №908/273/21, від 04.10.2022р. у справі №914/2380/21.
При цьому, варто зазначити, що норми ГПК України не обмежують сторін у праві (можливості) подати разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заявити, зокрема, усно до закінчення судових дебатів, про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції.
Водночас, Суд вказує, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд”, яка є першою заявою поданою під час апеляційного провадження, не містить ані попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат які Відповідач очікував понести чи поніс у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, ані вимоги про стягнення судових витрат, як того вимагають приписи чинного процесуального законодавства. До закінчення судових дебатів про необхідність розподілу судових витрат ТОВ “Оптімусагро Трейд” також не заявило. Відсутнє і клопотання Скаржника в апеляційній скарзі про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. 
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” пропустило два з обов`язкових етапів практичної реалізації принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Неподання учасником справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. При цьому, сам по собі факт подання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом встановленого законом п`ятиденного строку не змінює обов`язку заявника надати письмово, або зробити усно заяву про подачу доказів понесення судових витрат до судових дебатів.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 07.02.2024р. у справі № 910/216/23.
Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” в апеляційній скарзі (у першій заяві по суті спору) не зазначило попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які воно понесло або очікує понести у зв`язку із розглядом справи та з огляду на те, що під час розгляду справи (до закінчення стадії судових дебатів) Товариство не заявило, на виконання вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України, про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом апеляційної скарги по справі та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптімусагро Трейд” про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №908/2017/25 – відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної додаткової постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус 

Суддя Т.А. Верхогляд