ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/44474/23 Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Собківа Я.М., 
суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" до Київської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості товарів № UA10000/2023/000096/2 від 05.07.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Київська митниця, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
14 листопада 2024 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 28 червня 2023 року ТОВ “Лайфселл” за участю митного брокера Товариства з обмеженою відповідальністю “Заммлер Україна” подано до Відділу митного оформлення №1 митного поста “Східний” Київської митниці Державної митної служби України митну декларацію № 23UА100340318888U4 для здійснення митного оформлення товару, що був ввезений на митну територію України.
Відправником товарів виступила компанія “Ericsson АВ” (SЕ-164 80, Тоrshmnsgatan 23, Stockholm, Sweden), а отримувачем - ТОВ “Лайфселл”.
Товар імпортувався на територію України на підставі рамкового договору поставки №АТМ15FSU207 від 29.04.2015, укладеного між ТОВ “Лайфселл” та компанією “Ericsson АВ”. 
На підставі Замовлення позивача (Покупця) на поставку №4530097632 від 20.04.2023 (надалі - Замовлення на постачання), Додаткової угоди №53 від 05.04.2023 постачальник виставив інвойс № 9209804421 від 07.06.2023 року, в якому, серед іншого, визначив найменування товару (ВКС 901 70/12, кабелі каоксіальні), що підлягає поставці, його кількість та ціну за одиницю та загальну вартість товару, а також зазначив умову поставки - DАР, Київська область. 
Загальна вартість Товару згідно інвойсу склала 32 365 (тридцять дві тисячі триста шістдесят п`ять) євро 62 євроцентів.
Для проведення митного оформлення товару, поставленого за Договором згідно вищевказаного інвойсу, позивачем відповідачу була подана електронна митна декларація № 23UА100340318888U4.
Відповідно до зазначеної митної декларації митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом за ціною договору, вказаною вище.
До митного оформлення були також подані, в тому числі, наступні документі: пакувальний лист 8825277864 від 08.06.2023 (відправлення №ЕАВ-7200148069); інвойс № 9209804420 від 07.06.2023; міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) 308966 від 19.06.2023; сертифікат про походження товару №SЕА-23-186262 235641356ММ 7200148069; cпецифікацію до інвойсу № 9209804420 від 07.06.2023; лист постачальника від 26.06.2023 про вартість перевезення за замовленням на поставку №4530097632 від 20.04.2023 та CMR 308966; рамковий договір поставки №АТМ15FSU207 від 29.04.2015; додаткова угода №17 від 02.05.2018; додаткова угода №17/1 від 27.08.2018 (надалі-Додаткова угода №17/1); додаткова угода №22 від 20.06.2019; додаткова угода №3 від 02.02.2016; додаткова угода №33 від 25.01.2021; додаткова угода №5 від 11.02.2016; додаткова угода №51 від 21.11.2022; додаткова угода №52 від 29.12.2022; додаткова угода №53 від 05.04.2023 (надалі - Додаткова угода №53); договір про надання послуг митного брокера АF22USЕ349 від 01.09.2022; замовлення на поставку № 4530097632 від 20.04.2023 з доповненнями; специфікація до інвойсу 9209804420 від 07.06.2023; технічний опис товару (надалі - Технічний опис Товару); копія митної декларації країни відправлення 23SЕE8K2IP0GRWK8Z0 16.06.2023.
28.06.2023 відповідачем було направлено до позивача запит про надання документів, які б дали можливість встановити складові митної вартості.
У відповідь на вказаний запит позивач повідомив, що разом із митною декларацією було подано: технічний опис товару (акумуляторів); замовлення на поставку №4530097632 від 20.04.2023 з двома доповненнями до нього, одним з яких змінено порядок оплати та встановлено передоплату в розмірі 100% вартості придбаного товару; адреса доставки: вул. Підприємницька, 22, м. Бровари, Київська область; рамковий договір поставки №АТМ15FSU207 від 29.04.2015, п.2.1. якого передбачає, що “Постачальник здійснює поставку Товару на умовах DАР Київська область (точне місце може бути вказано у Замовленні) у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС (в редакції 2010 року); лист про вартість перевезення стосовно даної поставки; прайс-лист постачальника від 01.06.2023; документи по здійсненій передоплаті постачальникові: SWIFТ, платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах №1368424 від 27.06.2023 з призначенням платежу - “Передоплата за обладнання згідно з контрактом №АТМ15FSU207 від 29.04.2015, інвойс №8108070887 від 27.06.2023, замовлення 4530097632; інвойс №8108070887 від 27.06.2023 на передоплату усіх товарів за Замовленням №4530097632; лист-підтвердження постачальника від 03.07.2023 про отримання ним оплати у повному обсязі згідно з інвойсом №8108070887 від 27.06.2023 за товари, що поставляються за Рамковим договором поставки №АТМ15FSU207 від 29.04.2015 та, зокрема, за митним інвойсом 9209804421.
Відповідачем не було взято до уваги зазначений лист-відповідь з поясненнями та документами щодо вартості імпортованого товару та винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2023/000096/2 від 05.07.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100340/2023/000254 від 05.07.2023.
У зв`язку з прийняттям вищезазначених рішень позивачем подано митному органу нову митну декларацію №23UА100340319358U8, яку прийнято до митного оформлення, та товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій у сумі різниці ПДВ та ввізного мита між задекларованою вартістю та скоригованою (збільшеною) на 406 177 (чотириста шість тисяч сто сімдесят сім) гривень 95 копійок.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За правилами частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Таким чином Відповідач вправі був витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості. Відповідно до ст.53 МК України це є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість вимоги додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Законодавство визначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч.3 ст.53 МК України).
Проте відповідач не зазначив, які саме відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів відсутні у поданих документах, та вимагав надати транспортні (перевізні) документи та дані щодо навантаження-розвантаження тощо, незважаючи на умови поставки DАР, умови постачання якої покладають обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення на продавця, а не покупця.
Відповідач у запиті вказав, що “У наданому інвойсі від 07.06.2023 №9209804420 не зазначено, які складові митної вартості додано до ціни товарів. Разом з тим, відповідно до наданої довідки SCANGLOBAL LOGISTICS, тариф на послуги з обробки та доставлення міжнародного відправлення за СМR № 308966 зі Швеції в Україну становить 61 138,99 шведських крон. Таким чином, неможливо виокремити вартість самого товару та перевірити, що витрати на транспортування додані до ціни товару в повному обсязі”.
Довідка SCANGLOBAL LOGISTICS щодо вартості транспортних витрат містить лише інформаційний характер, а ціна імпортованого товару вже включає вартість транспортування. Так, оскільки поставка здійснюється на умовах DАР, у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, умови вже передбачають несення витрат на поставку товару до вказаного пункту призначення продавцем, а отже включені у вартість товару.
Таким чином, повна вартість доставки товару на митну територію України була включена у заздалегідь визначену вартість товару за контрактом і здійснювалась постачальником, а тому деталі організації та вартості його транспортування не впливали на визначення митної вартості товару за основним методом.
Разом з тим, частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Тобто всупереч вимогам законодавства відповідач не зазначив конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також не обґрунтував необхідність перевірки сумнівних відомостей та не виконав обов`язку щодо витребування лише тих документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідач не навів доказів або доводів про те, що подані позивачем основні та додаткові документи не дозволяли відповідачу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.
У постановах від 18.01.2018 у справі №816/747/15-а та від 04 вересня 2018 року у справі №826/26363/15 Верховний Суд дійшов висновку, що рішення митного органу має містити конкретизацію і обґрунтування того, які саме розбіжності містять подані документи, щодо яких складових митної вартості наявні сумніви та яким чином додатково витребувані документи зможуть підтвердити складові митної вартості.
Також Верховний Суд зауважив, що митний орган має пояснити, яким чином виявлена неузгодженість у митній декларації за наявності інших товаросупровідних документів вплинула чи могла вплинути на задекларовану позивачем митну вартість товару; повідомити декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження, які відомості запитувані документи мають підтвердити.
У той же час, як зазначено раніше, позивач для підтвердження митної вартості товару подав відповідачу усі документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, в яких містилися дані, на підставі яких можна визначити усі числові значення складових митної вартості: найменування Товару, що підлягає поставці, його кількість, ціну та умову поставки DАР за Інкотермс.
Інвойс №9209804420 від 07.06.2023 містить найменування товару, що підлягає поставці, його кількість, країна виробництва, ціна за одиницю, загальна вартість та умова поставки - DАР Київська область.
Додаткова угода №53 містить інформацію про доповнення Додатку №1 до Договору поставки новим асортиментом обладнання, у т.ч. товаром, який розмитнювався, та в якій було зазначено: найменування Товару, його загальну кількість, ціну за одиницю та максимальну кількість можливу до замовлення (п.1.38), а також Протокол узгодження ціни.
Замовлення на поставку №4530097632 від 20.04.2023 містить інформацію щодо найменування Товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість.
Зважаючи на викладене, у відповідача були відсутні обґрунтовані та законні підстави для витребування у позивача додаткових даних, оскільки йому були надані усі необхідні документи на підтвердження визначення митної вартості товару за ціною контракту, які містили в собі вичерпну інформацію щодо відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містили жодних розбіжностей чи ознак підробки.
Відповідно до тексту спірного рішення, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки відповідно до договору поставки ціни на товар мають бути зазначені у додатку №1 до нього. При цьому, начебто, зазначений додаток №1 позивачем не був поданий відповідачу. Проте, позивач на запит про надання додаткових документів надав прайс-лист постачальника, який передбачав застосування знижок, зважаючи на значний обсяг здійснених закупівель. Тобто, відповідач вважав, що замість додатку №1 до договору поставки позивач надав лише прайс-лист постачальника.
Суд апеляційної інстанції висновує, що відповідач неналежним чином проаналізував надані йому документи.
Відповідно до п.1.1. Договору поставки: “Постачальник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачає Покупцю Обладнання та/або надає примірники Програмного Забезпечення одночасно з Правом на обмежене Використання Програмного забезпечення (ліцензія), як визначено в статті 10 Договору (надалі - “Право на Використання” або “ПНВ”), а Покупець приймає їх та оплачує, згідно з окремими Замовленнями, за цінами, наведеними у Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього Договору. Товари призначені для використання в господарській діяльності Покупця.”
Відповідно до п.1.5. Договору поставки: “Перелік, комплектність, кількість, вартість, строки поставки Товару вказуються в окремих Замовленнях на постачання - документах, які підписуються Сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору”.
Відповідно до п.2.1. Договору поставки: “Постачальник здійснює поставку Товару на умовах РАР Київська область (точне місце може бути вказано у Замовленні) у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС (в редакції 2010 року) в строки, передбачені в Додатку №3 до цього Договору, якщо інше не буде передбачено у відповідному Замовленні на постачання”.
Оскільки Договір поставки було укладено у 2015 році, і з тих пір по ньому постійно здійснюються поставки телекомунікаційного обладнання та іншого обладнання, що забезпечує здійснення основної статутної діяльності позивачем (надання електронних комунікаційних послуг), Додаток №1 постійно модифікувався: змінювався асортимент товару, ціни. Ці зміни сторони Договору поставки відображали у додаткових угодах.
Разом з митною декларацією № 23UА100340318888U4 (щодо поставки товару Battery set NSB 100 Ah Red (код ВКС 901 70/12) та каоксіальних кабелів, окрім Договору поставки, позивач подав відповідачу Додаткові угоди №3, 5, 17, №17/1, 22, 51, 52, 53, якими вносилися зміни до Додатку №1 до Договору поставки.
Безпосередньо товару, поставка якого здійснювалася за митною декларацією №23UА100340318888U4, стосувалася Додаткова угода №53 від 05.04.2023, якою Додаток №1 до Договору поставки було доповнено Доповненням 8 “Прайс-Лист обладнання”, що було у використанні, та інсталяційні матеріали” у редакції згідно з Додатком №1 до Додаткової угоди №53.
У пункті 1.38 Додатку №1 до Додаткової угоди №53 було зазначено код товару - ВКС 901 70/12, назву товару - Ваttегуset NSB 190 АhRed, ціну за одиницю товару та максимальну кількість товару, який може бути замовлений за зазначеною ціною. До Додатку до Додаткової угоди №53 було додано Протокол узгодження ціни, у тому числі на товар, у якому зазначалася ціна товару, розмір знижки та ціна з урахуванням знижки.
Після витребування відповідачем додаткових документів позивач надав Прайс-лист постачальника від 01.06.2023, в якому зазначено, що знижка на товар надається покупцям, які здійснили придбання обладнання виробництва компанії Егісsson на суму, що перевищує 50 млн. доларів США. Ціна на товар, зазначена у Прайс-листі повністю відповідає ціні, яка була зазначена у документах, раніше поданих із митною декларацією, а саме: Додатковій угоді №53, Протоколі узгодження ціни до неї, а також у Інвойсі №9209804420 від 07.06.2023.
Закупівлю батарей (товару) - Ваttегуset NSB 190 АhRed - було здійснено на виконання Указу Президента України №802/2022 від 26.11.2022, яким було уведене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 26 листопада 2022 року “Про забезпечення електронними комунікаційними послугами в умовах воєнного стану”; Розпорядження Національного центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій №696 від 29.11.2022 та №775 від 27.12.2022, якими було зобов`язано усіх постачальників електронних комунікацій та мереж забезпечити свою автономність та безперервність надання послуг абонентам протягом 3 діб у разі блекаутів. Тобто, товар був призначений не для перепродажу, а для забезпечення власної господарської діяльності позивача щодо надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку.
Як вже зазначалось, на підтвердження митної вартості товару згідно митної декларації №23UА100340318888U4 позивач додатково надав відповідачу: замовлення на поставку № 4530097632 від 20.04.2023 з двома доповненнями до нього, одним з яких змінено порядок оплати та встановлено передоплату в розмірі 100% вартості придбаного товару; зазначено умови поставки DАР у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС (в редакції 2010 року) та адресу поставки: вул. Підприємницька, 22, м. Бровари, Київська область; банківські документи по здійсненій 100% передоплаті постачальникові: SWIFТ, платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах №1368424 від 27.06.2023 з призначенням платежу - “Передоплата за обладнання згідно з контрактом №АТМ15FSU207 від 29.04.2015, інвойс №8108070887 від 27.06.2023, Замовлення 4530097632”, а також інвойс №8108070887 від 27.06.2023 на передоплату усіх товарів за Замовленням №4530097632; Лист-підтвердження постачальника від 03.07.2023 про отримання ним оплати у повному обсязі згідно з інвойсом №8108070887 від 27.06.2023 за товари, що поставляються за рамковим договором поставки №АТМ15FSU207 від 29.04.2015 та, зокрема, за митним інвойсом 9209804420.
На підставі вищевикладеного вбачається, що позивач виконав всі вимоги Митного кодексу України, необхідні для митного оформлення і підтвердження митної вартості товару. Надані Позивачем документи підтверджують числові значення складових митної вартості: документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату; відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення позивачем. Також відповідачу були надані докази 100% оплати за поставлений Товар та лист постачальника про отримання оплати у повному обсязі.
Зважаючи на відсутність обставин, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості, що передбачені ч. 1 ст. 58 МК України, декларантом у митній декларації було визначено митну вартість товару саме за ціною договору (вартість операції). Вартість товару, що була вказана у митній декларації є ціною, погодженою сторонами у Договорі про поставку, Додатковій угоді №53 та відповідає інвойсу № 9209804420 від 07.06.2023 та сумі фактично здійсненої позивачем оплати, підтвердженої постачальником.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.