Провадження № 2/679/698/2026
Справа № 679/464/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року
місто Нетішин Хмельницької області
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Клай Інвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Клай Інвест», в інтересах якого діє представник Саруханян Артем Самвелович, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.
23.09.2021 між ТОВ «Клай Інвест» (попередня назва – ТОВ «Займер») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 206842, за яким відповідач має заборгованість у загальному розмірі 17490 грн, що складається з наступного: 1) 3000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 2) 14040 грн – заборгованість за відсотками; 3) 450 грн – заборгованість за комісією за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнтом
З огляду на викладені обставини ТОВ «Клай Інвест» просило стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 17490 грн та понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
17.04.2026 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також судом було задоволено клопотання представника позивача про витребування в АТ КБ «ПриватБанк» наступних доказів: 1) інформації про те, чи емітувалася в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка № НОМЕР_1 ; 2) інформації про те, чим мав місце факт зарахування на банківську картку № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 3000 грн у період часу з 23.09.2021 по 24.09.2021; 3) виписки про рух коштів по рахунку, що було відкрито для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 , за період часу з 23.09.2021 по 24.09.2021 (а.с. 76-77).
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач не подала.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 23.09.2021 між ТОВ «Займер» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Клай Інвест») та ОСОБА_1 в електронній формі (шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 206842, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала у безготівковій формі шляхом перерахування на її банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу № 5168-7451-0392-6827 отримала кредит у розмірі 3000 грн строком на 30 днів (до 22.10.2021) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1110% річних від суми кредиту в розрахунку 3% на добу та комісії у розмірі 15% від суми фінансового кредиту (а.с. 13-15, 16, 17, 18, 19, 20, 21-29, 32-34, 35-51, 55-62, 65, 68, 85, 86).
За умовами договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (п.п. 2.1, 2.3).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 206842 від 23.09.2021 ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним договором станом на 07.04.2026 у загальному розмірі 17490 грн, що складається з наступного: 1) 3000 грн – основна сума боргу (тіло кредиту); 2) 14040 грн – заборгованість за відсотками; 3) 450 грн – заборгованість за комісією за використання системи дистанційного отримання фінансового кредиту (а.с. 30-31).
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 10561 ЦК України).
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов?язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, який суд враховує при виборі і застосуванні норм прав до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказів спростування презумпції дійсності укладеного відповідачем договору матеріали справи не містять. Відповідач мала процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності договору, однак таким правом не скористалася.
Отже, позивачем доведено, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту та комісії, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість.
За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 206842 від 23.09.2021 за основним зобов?язанням (тілом кредиту) у розмірі 3000 грн та комісії у розмірі 450 грн.
Стосовно заявлених вимог у частині стягнення відсотків за договором про надання фінансового кредиту суд зазначає таке.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 910/18943/20 зазначається, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов?язання.
Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що кредит надається строком на 30 днів (строк кредитування), тобто до 22.10.2021, що відповідає Графіку платежів, який є додатком до цього договору та згідно з яким сторони домовилися здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним.
Отже, узгоджений сторонами кредитного договору період нарахування відсотків за користування наданим відповідачу ОСОБА_1 кредитом становив саме 30 днів (з 23.09.2021 по 22.10.2021), а тому нарахування відсотків у розмірі 90 грн за кожен день (3,00% від 3000 грн) протягом цього періоду є правомірним, відповідає пунктам 1.2, 1.3 кредитного договору та становить 2700 грн (90 грн х 30 днів).
З огляду на це позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Чернівецького апеляційного суду від 24.04.2025 у справі № 727/10748/24.
При цьому п. 3.3.3 кредитного договору передбачено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, у повному обсязі нараховані проценти по кредиту.
Проте матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ініціювала продовження строку користування кредитом.
З урахуванням цього за договором про надання фінансового кредиту № 206842 від 23.09.2021 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 2700 грн (3000 грн х 3% х 30).
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не подала відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 206842 від 23.09.2021 у загальному розмірі 6150 грн, що складається з наступного: 1) 3000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 2) 2700 грн – заборгованість за відсотками; 3) 450 грн – заборгованість за комісією за використання системи дистанційного отримання фінансового кредиту.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн підтверджується платіжною інструкцією № 3266 від 08.04.2026 (а.с. 12). 
Враховуючи те, що задоволенню підлягають 35,16% позовних вимог (6150 грн х 100% / 17490 грн), суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_1 на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 936,10 грн – пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2662,40 грн х 35,16% / 100%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Клай Інвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клай Інвест» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 206842 від 23.09.2021 у розмірі 6150 (шести тисяч ста п?ятдесяти) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за вказаним договором у розмірі 11340 грн – відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клай Інвест» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 936,10 грн (дев?ятисот тридцяти шести гривень десяти копійок). 
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Клай Інвест» (ідентифікаційний код 42146903; місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 1-3А, секція С).
Представник позивача: Саруханян Артем Самвелович (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця роботи: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 1-3А, секція С).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя       І.Г. Безкровний