Справа № 598/19/26
провадження № 1-кп/598/76/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2026 р.    Збаразький районний суд Тернопільської області 

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження за №598/19/26 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2026 року за ст. 390-1 КК України до 01 (одного) року пробаційного нагляду,
за ст.126-1 КК України, 
встановив:
ОСОБА_5 , будучи кривдником та, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб`єктом кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, перебуваючи за місцем спільного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 .
Так, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність та не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем свого проживання, маючи умисел на заподіяння фізичних та психологічних страждань своїй колишній дружині ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно, систематично у період часу з 23.07.2025 року по 28.11.2025 рік вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо останньої, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
Зокрема, ОСОБА_5 23 липня 2025 року о 06 год. 30 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання, що в  АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , а саме ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Відповідно до постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні вище вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.
Окрім цього, ОСОБА_5 31 липня 2025 року о 21 год. 50 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання, що в  АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , а саме ображав її нецензурними словами, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Відповідно до постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні вище вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.
Також, продовжуючи злочинну діяльність спрямовану на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 28 листопада 2025 року приблизно 10 год. 00 хв., в порушення вимог ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість та не може бути піддана катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем спільного проживання, що в  АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно, вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , що виразилось в нанесенні ОСОБА_5 двох ударів правою рукою в ділянку лівої руки та лівого стегна ОСОБА_4 , в результаті чого остання відчула різку фізичну біль.
У результаті злочинної діяльності ОСОБА_5 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин і заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_4 наданих їй Конституцією України.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост.126-1 КК України, як за ознаками домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
Під час досудового розслідування, а саме 07 січня 2026 року, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, із ініціативи останньої було укладено угоду про примирення.
Згідно даної угоди, потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.126-1 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 02 (два) роки. На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 у період дії пробаційного нагляду наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства» .
При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 погоджуються з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 ..
Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.
Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч.4 ст.12 КК України, є нетяжким злочином, внаслідок якого шкоду завдано потерпілій ОСОБА_4 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення під час судового розгляду укладено за ініціативи потерпілої, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, який йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 .. 
Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про примирення і призначення узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.94, 314, 369-371, 373-374, 392, 394, 469, 471, 473-475 КПК України, суд,
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 07 січня 2026 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №598/19/26.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді 02 (двох) років пробаційного нагляду.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2026 року, більш суворим покаранням за даним вироком, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 02 (два) роки.
На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 у період дії пробаційного нагляду наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, відповідно до якого направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників на строк 02 (два) місяці.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7