справа № 619/3203/26
провадження № 2/619/1972/26

РІШЕННЯ
іменем України
07 липня 2026 року        м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О. розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,- 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Сенс Банк», в якій просив визнати виконавчий напис №36898 від 11.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 55210,63 гривень за кредитним договором №501174260 від 15.08.2019 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приватним нотаріусом 11.11.2020 вчинено виконавчий напис №36898, яким з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором №501174260 від 15.08.2019, у розмірі 55210,63 гривень.
У 2022 році відбулась зміна найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК».
04.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.
Вказав, що згідно з Виконавчим написом №36898 від 11.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом - стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 54560,63 гривні за Кредитним договором №501174260 від 15.08.2019 року, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3269,09 гривні, прострочена заборгованість за комісією та процентами - 6626,62 гривні, строкова заборгованість за сумою кредиту - 41538,90 гривень, строкова заборгованість за комісією та процентами - 3126,02 гривень, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату - 650 гривень, загальна заборгованість 55210,63 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період часу з 08.07.2020 року по 22.09.2020 року.
Умовами за Кредитного договору №501174260 від 15.08.2019 року передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
За виконавчим написом було стягнуто заборгованість за комісією, як була нарахована банком у порушення вимог закону та умов договору, так як у Кредитному договорі №501174260 від 15.08.2019 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
За виконавчим написом було стягнуто заборгованість за комісією, як була нарахована банком у порушення вимог закону та умов договору у розмірі 6626,62 грн. + 3126,02 грн. = 9752,64 гривень.
Позивач з розміром заборгованості не погоджується, письмової вимоги про усунення порушень та повернення кредитних коштів від відповідача не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості своєчасно дізнатися про наявність заборгованості, надати заперечення нотаріусу або оспорити вимоги банку до вчинення виконавчого напису. 
Крім того, позивач вказує, що документи, надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не підтверджують безспірності заборгованості, а кредитний договір, на підставі якого вчинено напис, нотаріально посвідчений не був.
Також позивач додав, що виконавчий напис було вчинено за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою КМУ під 29.06.1999 року за №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса».
Тобто, сума заборгованості не є безспірною.
У зв`язку з цим, вважає, що виконавчий напис нотаріуса про стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором є таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Ухвала надсилалась усім сторонам у справі.
Відповідач представник Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», повідомлявся своєчасно та належним чином, є користувачем Електронного суду, ухвалу про відкриття провадження у справі та копії усіх документів, долучених до справи отримав у електронному вигляді, про що свідчать довідка сформованп АСДС у автоматичному режимі. Відзиву чи клопотання щодо розгляду справи до суду не подавали.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду не надсилала.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. повідомлявся своєчасно та належним чином, є користувачем Електронного суду, ухвалу про відкриття провадження у справі та копії усіх документів, долучених до справи отримав у електронному вигляді, про що свідчать довідка сформованп АСДС у автоматичному режимі. Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду не надсилав.
Сторони не звертались до суду із клопотанням про слухання справи з викликом сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що 11.11.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за №36898, відповідно до якого звернуто стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором за №501174260 від 15.08.2019, у розмірі 54560,63 гривні, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3269,09 гривні, прострочена заборгованість за комісією та процентами - 6626,62 гривні, строкова заборгованість за сумою кредиту - 41538,90 гривень, строкова заборгованість за комісією та процентами - 3126,02 гривень, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату - 650 гривень, загальна заборгованість 55210,63 гривень. 
Стягнення заборгованості проводиться за період часу з 08.07.2020 року по 22.09.2020 року.
На підставі виконавчого напису №36898 від 11.11.2020 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В., 04.12.2020 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № НОМЕР_2, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором за №501174260 від 15.08.2019, у розмірі 55210,63 гривень.
У подальшому, 16.02.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В., у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, з ОСОБА_3 було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої проводиться утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків у розмірі 20% до повного погашення боргу за виконавчим провадженням з урахуванням сум основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, щшщо становить 61731,69 гривень.
Ухвалою суду від 13.05.2026 заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису задоволено та зупиннено стягнення у виконавчому провадженні №63815589, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №36898 від 11.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором №501174260 від 15.08.2019 року, у розмірі 55 210,63 гривень.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» визначено, що стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до пункту 2 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додатково подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості й строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а також наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015 року.
Судом встановлено, що позивач з розміром боргу не погоджується, а вимог про повернення кредитних коштів до нього не пред`являлось. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором.
Неотримання позивачем такої вимоги об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису, висловити незгоду з вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п. 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
У даному випадку відомостей про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, враховуючи заперечення позивачем заборгованості, суду не надано.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача повинно існувати на момент звернення до нотаріуса, а заборгованість має бути безспірною.
Сам факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/293/15.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що якщо серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, то остання не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло провадитися у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Судом встановлено, що доказів нотаріального посвідчення договору, який був наданий нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, суду не надано. Зазначена правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доводи представника відповідача щодо ненадання позивачем достатніх доказів, які могли б спростувати факт наявності заборгованості, судом до уваги не приймаються, оскільки встановлення розміру заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду цієї справи.
Водночас представником відповідача суду не надано доказів на спростування доводів позовної заяви, а саме доказів направлення позивачу письмової вимоги про усунення порушень, а також доказів того, що заборгованість позивача перед відповідачем на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису була безспірною - як щодо самого факту її існування, так і щодо її розміру, та що станом на час вчинення виконавчого напису були відсутні невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру.
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини щодо: недоведеності факту направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень; відсутності доказів нотаріального посвідчення договору, наданого нотаріусу для вчинення виконавчого напису; недоведеності відповідачем безспірності заборгованості позивача на момент вчинення виконавчого напису, - суд дійшов висновку про недотримання нотаріусом умов вчинення виконавчого напису, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліком документів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, у зв`язку з чим наявні правові підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову відповідно до позиції від 19 жовтня 2022 року Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у межах справи № 743/1481/21 та на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» на усіх стадіях цивільного процесу за позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріусів такими, що не підлягає виконанню, на підставі ч. 6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 гривень та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 665,60 гривень - на користь позивача.
Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем у якості доказів на підтвердження підстав для стягнення 7000 гривень за надання правничої допомоги надано: ордер адвоката; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю; договір про надання правничої допомоги; квитанція тдо прибуткового касового ордера №7, відповідно до якого 06.05.2026 від ОСОБА_1 адвокатом було прийнято 7000 гривень; розрахунок суми судових витрат адвоката.
Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.
Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Також суд зауважує, що надані адвокатом послуги є для нього типовими в силу укладеного із позивачем договору про надання правової допомоги, який свідчать про надання адвокатським об`єднанням аналогічної правової допомоги за іншими кредитними договорами, а відтак зазначене не потребує витрат значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.
Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.
Керуючись ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 131, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, суд, -
в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №36898 від 11.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «СЕНС БАНК») заборгованості у розмірі 55210,63 гривень за кредитним договором №501174260 від 15.08.2019.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ: 23494714), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , витрати за сплату судового збору у розмірі 665,60 гривень, за подання заяви про забезпечення позову.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ: 23494714), судовий збір на користь держави у розмірі 1331,20 гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ: 23494714), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Реквізити учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», код ЄДРПОУ: 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ел. пошта ccd@sensebank.com.ua (має зареєстрований кабінет у підсистемі ЄСІТС - Електронний Суд);
Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;
Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, місцезнаходження: 61001, м. Харків, пров. Поштовий, 5, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 , (має зареєстрований кабінет у підсистемі ЄСІТС - Електронний Суд).

Суддя В. С. Овсянніков