ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 р. 	Справа № 520/141/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В.) у справі №520/141/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом, в якому просила суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо включення до складу місячного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , застосованого для визначення розміру матеріальної допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 і 2022 рр., сум індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України перерахувати та доплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2020, 2021, 2022 рр. та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2022 рр., визначивши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум індексації грошового забезпечення. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 задоволено позов.
Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив суд скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність Національної поліції України на законодавчому рівні визначено вичерпний перелік складових грошового забезпечення, на підставі яких поліцейському виплачуються матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, однак індексація в такому переліку відсутня, що вказує відсутність у відповідача обов`язку включати її до грошового забезпечення, з якого поліцейським обраховуються розмір наведених вище допомог.
Зазначає, що виплата позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення в 2020 - 2022 рр., а також виплата їй матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2020 та в 2022 рр. здійснювалися їй на підставі її рапортів у розмірі, визначеному начальником Департаменту в межах наявних бюджетних асигнувань, тобто як передбачено чинним законодавством і входить до дискреційних повноважень органу поліції. 
Відтак, вважає, що задовольнивши вимоги зобов`язального характеру, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження начальника Департаменту в частині визначення ним розміру вищезазначених допомог. 
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач в період з 01.12.2019 по 15.01.2024 проходила службу в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України. 
Згідно рапорту позивача, останній у вересні 2020 р., грудні 2021 р. і червні 2022 р. нараховано та виплачено матеріальну допомогу для оздоровлення, а у вересні 2020 р. і листопаді 2022 р. матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.
Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не включення до складу місячного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , застосованого для визначення розміру матеріальної допомоги для оздоровлення за 2020, 2021 і 2022 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 і 2022 рр., сум індексації грошового забезпечення, звернувся з позовом до суду. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського для розрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про Національну поліції України" від 02.07.2015 №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що зазначено в п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 (далі по тексту - Постанова КМУ №988).
Положеннями пп.3 п.4 Постанови КМУ №988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.
На виконання вимог ст.94 Закону №580-VIII та Постанови КМУ №988 Міністерство внутрішніх справ України 06.04.2016 видало наказ №260, яким затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі по тексту - Порядок №260).
Пунктом 13 Розділу II Порядку № 260 передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.
Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.
Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.
Судом встановлено, що позивач в період з 01.12.2019 по 15.01.2024 проходила службу в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України. 
Відповідачем у вересні 2020 р., грудні 2021 р. і червні 2022 р. виплачено позивачу матеріальну допомогу для оздоровлення, а у вересні 2020 р. і листопаді 2022 р. матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, проте без урахування сум індексації грошового забезпечення, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком виплат таких допомог.
Відповідно до ч.5 ст.94 Закону №580-VIII грошове забезпеченні поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно із ст.ст.1,2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
В Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі по тексту - Порядок №1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладено обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг
При цьому, індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26.04.2023 року у справі №420/19450/21, від 11.04.2024 у справі №240/34639/22.
Отже, індексація грошового забезпечення має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського для розрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги для оздоровлення.
Наведене вище узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 27.12.2019 у справі №643/11749/17. 
Колегія суддів зазначає, що за час проходження позивачем служби її грошове забезпечення індексувалося у визначеному законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах особовими рахунками позивача за 2020-2022 рр.
Відтак, оскільки індексація грошового забезпечення входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована сума грошової допомоги на оздоровлення та грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань, тому у відповідача були відсутні законні підстави для неврахування зазначених сум при обчисленні розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 і 2022 рр. та матеріальної допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022 рр.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав у відповідача включати суми індексації грошового забезпечення до складу місячного розміру грошового забезпечення позивача, застосованого для визначення розміру матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, є необґрунтованими. 
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власної бездіяльності, що є предметом оскарження у даній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову.
Щодо доводів апеляційної скарги про дискреційність повноважень відповідача та незгоду із зобов`язальною частиною рішення суду першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 13.12.2018 у справі №802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі №806/2208/17, від 09.06.2022 у справі №600/524/21-а згідно якої повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
З огляду на протиправність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України перерахувати та доплатити позивачу матеріальну допомогу для оздоровлення за 2020, 2021 і 2022 рр. та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 і 2022 рр., визначивши їх розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 у справі №520/141/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц