ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року	Львів	Справа № 300/3061/25 пров. № А/857/26912/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Качмара В. Я.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 300/3061/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Могила А.Б., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 06 червня 2025 року),-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.01.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.01.2025 №091630022919 їй відмовлено в призначенні пенсії за віком. Надалі, 02.04.2025 позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 09.04.2025 №091630022919 їй відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не зараховано до страхового стажу період роботи з 24.07.1984 по 01.10.1998 у Тлумацькому об`єднанні підприємств громадського харчування. Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Позивач зазначила, що її трудова книжка містить всі необхідні дані, які підтверджують факт роботи у спірні періоди. Вказала, що недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи. Тому, оскаржені рішення, якими ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком, підлягають до скасування.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 300/3061/25 позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №091630022919 від 10.01.2025 та 09.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 24.07.1984 по 20.08.1986 та з 21.08.1989 по 01.10.1998.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 09.10.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В задоволенні решти позову відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 900 (дев`ятсот) грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що Рішенням від 10.01.2025 № 091630022919 встановлено, що стаж позивачки на основі аналізу поданих нею документів становить 27 років 9 місяців 7 днів, в той час як у 2024 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 року.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ВІД 24.07.1984 не враховано період роботи з 24.07.1984 по 01.10.1998, оскільки у записі про звільнення з роботи дата наказу на звільнення виправлена та дописана іншим чорнилом.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 06.01.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням від 10.01.2025 №091630022919 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У даному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 24.07.1984 по 01.10.1998, оскільки у записі про звільнення з роботи дата наказу на звільнення дописано іншим чорнилом, а довідка №95 від 24.09.2024 видана на підставі книг по нарахуванню заробітної плати, тому довідки про заробітну плату №96, 97, 98 від 24.09.2024 потребують підтвердження актом зустрічної перевірки. В цьому ж рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 9 місяців 7 днів (а.с.5).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02.04.2025 повторно звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення пенсії за віком (а.с.35-36).
Рішенням від 09.04.2025 №091630022919 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У даному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 24.07.1984 по 01.10.1998, оскільки наявні виправлення в даті звільнення та даті наказу на звільнення в записах трудової книжки, які не засвідчені в установленому порядку. При цьому, до страхового стажу також не враховано цей період згідно з довідками від 24.09.2024 №95, 96, 97, 98, оскільки відсутні документи щодо правових підстав Тлумацького РСТ видавати довідки за період роботи в Тлумацькому ОПГХ.
В цьому ж рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 2 місяці 7 днів (а.с.8).
Позивач, вважаючи протиправними вищевказані рішення відповідачів, звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди її роботи з 24.07.1984 по 20.08.1986 та з 21.08.1989 по 01.10.1998.
Апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Матеріали справи не містять доказів того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки, такі як запис про звільнення, завірений непридатною для читання печаткою, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.
Судом першої інстанції встановлено з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 24.07.1984, копія якої містяться в матеріалах справи, підтверджено період її роботи з 24.07.1984 по 01.10.1998.
Період роботи позивача з липня 1984 року по жовтень 1998 року додатково також підтверджується довідками Тлумацького районного споживчого товариства від 24.09.2024 №95, 96, 97, 98.
Станом на момент внесення записів про період роботи з 29.05.1990 по 10.04.19924.07.1984 по 01.10.1998 до трудової книжки позивача, була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162 (далі – Інструкція №162).
Згідно абзацу 1 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення – у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції №162).
При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).
Згідно п. 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до п.2.27 Інструкції №58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів трудової книжки ОСОБА_1 , натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи. Більше того відповідач протиправно не врахував довідки Тлумацького районного споживчого товариства від 24.09.2024 №95, 96, 97, 98 у яких підтверджується факт роботи позивача в період з 24.07.1984 по 01.10.1998.
Навіть за умови наявності помилки при внесенні записів до трудової книжки, обов`язок щодо ведення якої покладено на роботодавця, така помилка не може мати наслідком позбавлення особи права зарахування певних періодів до страхового стажу.
Також, жодних неправильних чи неточних записів саме щодо періодів роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, контролюючим органом не виявлено.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні (перерахунку) пенсії.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії №091630022919 від 10.01.2025 та 09.04.2025, які прийняті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, підлягають до скасування.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року у справі № 300/3061/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. Я. Качмар