Ухвала
Іменем України 

30 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 314/2921/16-ц
провадження № 61-5328ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Сердюком Романом Вікторовичем, на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2025 року у складі судді: Мануйлової Н. Ю., та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2026 року у складі колегії суддів: Подліянова Г. С., Кухар С. В., Трофимова Д. А., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності, 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що 11 січня 2024 року Вільнянським районним судом Запорізької області ухвалено рішення у цивільній справі № 314/2921/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності. Суд поділив у натурі між сторонами житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Поділ проведено відповідно до варіанту № 1 висновку експерта І. Майстренко №0057 від 02 березня 2023 року, яким експерт встановив, що сарай літ. Д являється об`єктом самочинного будівництва та при визначенні варіантів розділу вказаного житлового будинку не врахував сарай літ. Д. при розрахунках. Таким чином, поділ у натурі судом першої інстанції проведений без врахування у запропонованих експертом варіантах, сараю літ. Д.

На початку квітня 2024 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на частину спірного житлового будинку. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 17 квітня 2025 року вбачається, що за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частину спірного будинку, в тому числі зареєстровано право власності на частину сараю літ. Д. Підставою реєстрації вказані судові рішення у справі №314/4403/14-ц від 08 липня 2015 року та від 10 листопада 2016 року. Представник відповідача вважає, що на час ухвалення у даній справі рішення суду першої інстанції від 11 січня 2024 року, вже існували обставини, які вказували на неналежність сараю літ. Д до самочинно збудованого майна. Обставини неналежності сараю літ. Д до самочинно збудованого майна не були встановлені судом , хоча вони на той час вже існували. Висновок про самочинний сарай літ. Д, експерт зробив згідно з технічним паспортом ПП «Вільнянське БТІ» від 08 липня 2014 року. Завірена копія вказаного технічного паспорта наявна в матеріалах даної судової справи як додаток №7 до висновку експерта.

Відповідно до технічного паспорта БТІ, виготовленого ТОВ «Міжрегіональний центр технічної інвентаризації» та інвентаризації спірного будинку 03 квітня 2014 року, сарай літ. Д, не являється об`єктом самочинного будівництва. Копія вказаного технічного паспорту наявна у матеріалах даної судової справи. Відповідно до технічного паспорту БТІ від 08 липня 2014 року виготовленого ПП «Вільнянське БТІ» за замовленням позивач ОСОБА_2 (тобто через 3 місяці після первинної інвентаризації 03 квітня 2014 року) сарай літ. Д зазначається як самочинно збудований об`єкт нерухомого майна. У той же час, через два роки після складання технічного паспорту із самочинно збудованим сараєм літ. Д, означені обставини були спростовані рішеннями судів у справі №314/4403/14-ц від 08 липня 2015 року та від 10 листопада 2016 року. При поділі майна у справі №314/4403/14-ц суди віднесли сарай літ. Д до спільної часткової власності подружжя, яку зареєстрував державний реєстратор М. Тищенко 17 квітня 2025 року. На час розгляду справи сарай літ. Д належав до спільної сумісної власності подружжя за рішенням суду, але без реєстрації права власності.

Отже, вказане має істотне значення для розгляду даної справи. Суд мав врахувати належність сараю літ. Д до майна подружжя, як це встановлено іншими судами, які відбулися раніше. Як наслідок, слід дійти висновку про неналежність сараю літ. Д до самочинного майна та дефектність висновку експерта, який не врахував сарай літ. Д. Це також вказує на штучне заниження вартості всього майна, визначеної без сараю літ. Д та заниження виплаченої апеляційним судом компенсації за неподільне майно.

На час ухвалення у даній справі рішення суду першої інстанції відомості про реєстрацію права власності на сарай літ. Д не були внесені у державний реєстр речових прав. Відповідно, відомості про неналежність сараю літ. Д до самовільно збудованого майна, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Вказане має істотне значення для розгляду даної справи.

Згідно зі звітом про оцінку майна, складеного ФОП ОСОБА_3 03 травня 2025 року, вартість спірного житлового будинку становить 806 000 грн відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки складеного ФОП ОСОБА_3 01 травня 2025 року, вартість земельної ділянки під спірним житловим будинком становить 148 103 грн. Вартість спірного майна при розгляді справи № 314/2921/16 визначена експертом в сумі 557 841 грн. Зазначене являється нововиявленими обставинами, які мають істотне значення для справи про поділ у натурі майна подружжя. Просить ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Підставами відмови являються: відсутність висновку експерту, який би визначав поділ у натурі сараю літ. Д, не врахована загальна та дійсна вартість спірного будинку (в тому числі з сараєм літ. Д) у розмірі 806 000 грн, сума компенсації за неподільне майно визначена та стягнута без врахування державної реєстрації права власності про належність сараю літ. Д, до спільної часткової власності подружжя.

ОСОБА_1 просив:
переглянути рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року за нововиявленими обставинами;
скасувати Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що призначення експертизи та отримання висновку експерта та стадії перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами фактично є збиранням нових доказів, які не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2026 року:
у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено;
рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року у справі №314/2921/16 залишено в силі.

Судові рішення мотивовані тим, що:
звертаючись із заявою до суду про перегляд рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року ОСОБА_1 як на істотну обставину, що не була встановлена судом та не могла бути йому відома, послалася на ту обставину, що суд мав врахувати належність сараю літ. Д до майна подружжя, як це встановлено іншими судами, які відбулися раніше. Отже, неналежність сараю літ. Д до самочинного майна та дефектність висновку експерта, який не врахував сарай літ. Д. вказує на штучне заниження вартості всього майна, визначеної без сараю літ. Д та заниження виплаченої апеляційним судом компенсації за неподільне майно. На час ухвалення у даній справі рішення суду першої інстанції від 11 січня 2024 року відомості про реєстрацію права власності на сарай літ. Д не були внесені у державний реєстр речових прав. Відповідно, відомості про неналежність сараю літ. Д до самовільно збудованого майна, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Вказане має істотне значення для розгляду даної справи;
проаналізувавши зміст рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року у цивільній справі № 314/2921/16-ц та наведені заявником підстави для його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, суди зробили висновок про те, що обставини, які вказані ОСОБА_1 , не є нововиявленими, у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки вони існували на час розгляду справи Вільнянським районним судом. Судові рішення у справі №314/4403/14-ц від 08 липня 2015 року та від 10 листопада 2016 року набрали законної сили 10 листопада 2016 року, були відомі ОСОБА_1 та оскаржувались ним. Саме цими рішеннями, як вважає ОСОБА_1 , за ним було визнано право власності на частину сараю літ Д за адресою: АДРЕСА_1 ;
у Висновку експерта № 0057 від 02 березня 2023 року, який покладено в основу судового рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року про поділ в натурі житлового будинку господарських будівель та споруд, земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зазначено, що сарай - літ. Д є самочинно побудованою спорудою, тому експерт не включив його у поділ майна. Розподілив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння (садиби) АДРЕСА_1 та земельної ділянки за варіантом 1 відповідно до висновку експерта Майстренка І.О. за результатами проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 0057 від 02 березня 2023 року. Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сердюк Р.В. брав участь у справі № 314/2921/16-ц та мав можливість надати заперечення та спростувати обставини, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги про поділ майна в натурі, подати відзив на позовну заяву, в тому й числі ставити питання про включення сараю - літ Д в спільну часткову власність подружжя та в розподіл майна, проте цим не скористався та погодився з таким розподілом майна;
подаючи апеляційну скаргу на рішення Вільнянського районного суду від 11 січня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сердюк Р.В. просив скасувати судове рішення. Поділити житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку експерта № 143/144-17 від 28 березня 2018 року, по варіанту № 1 (сторінка висновку експерта № 19). Визнати за відповідачем ОСОБА_1 пропозицію для співвласника № 1, призначену в додатку № 1 зеленим кольором, в тому й числі у житловому будинку приміщення: № 1-10.07 кв. м.. № 2-16.60 кв. м., № 3 -6,00 кв. м.; № 4-5,00 кв. м. № 5-12,90 кв. м., загальною площею 51,25 кв. м., іншу частину з цього варіанту визнати за позивачем ОСОБА_2 .. Земельну ділянку під вказаним будинком, разом з розташованими на ній господарськими будівлями та спорудами, залишити в спільному сумісному користуванні співвласників будинку. В задоволенні решти позовних вимог, відмовити ( т.3 а.с. 223). Тобто, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що останній не ставив питання про незаконність рішення суду в частині невключення сараю літ-Д в розподіл майна подружжя, хоча у висновку експерта № 143/144-17 від 28 березня 2018 року на який ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі також зазначено, що сарай літ. -Д є самочинно побудована споруда ( т. виділенні матеріали а.с. 132). Технічний паспорт ПП «Вільнянське БТІ» від 08.07.2014 на підставі якого експерт зробив висновок про самочинний сарай літ. Д. наявний в матеріалах даної судової справи як додаток №7 до висновку експерта;
з огляду на зазначене, сукупність юридичних фактів, які, на думку заявника спростовують самочинність сараю літ. Д та доводять, що суд вирішив справу без врахування дійсної вартості сараю літ.Д, були відомі заявнику під час ухвалення рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року у цивільній справі №314/4403/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним сумісним майном, поділ незавершеного будівництвом житлового будинку та земельних ділянок. Отже, були й відомі відповідачу ОСОБА_1 під час розгляду справи № 314/2921/16-ц;
посилання заявника, що відомості про реєстрацію права власності на сарай літ. Д були відсутні у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а були внесені за його заявою лише 17 квітня 2025 року, тому не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику є безпідставними. ОСОБА_1 зазначає, що підставою реєстрації право власності на частину спірного будинку, в тому й числі реєстрації права власності на 1\2 частину сараю літ. Д було рішення суду у справі № 314/4403/13-ц від 08 липня 2015 року та від 10 листопада 2016 року, про яке йому було відомо, оскільки він приймав участь у даній справі як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції. Отже, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , в тому й числі на сарай літ. Д., яка була здійснена державним реєстратором за заявою заявника 17 квітня 2025 року, тобто після ухвалення рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року, яке є предметом перегляду за нововиявленими обставинами, не свідчить про те, що дана обставина є нововиявленою. Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це підтвердження державою фактів набуття права власності, яке було набуте заявником на сарай літ. Д на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року у цивільній справі №314/4403/14-ц, тобто задовго до державної реєстрації права власності, та розгляду справи № 314/2921/16-ц;
заява зводиться до спроби схилити суд до переоцінки доказів, які існували на час розгляду справи та незгоди з рішенням суду, тому правові підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

20 квітня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Сердюком Р. В. , на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2026 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2025 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2026 року.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складений 18 березня 2026 року, натомість представник ОСОБА_1 вперше отримав його 21 березня 2026 року о 16:10, коли він надійшов до Електронного суду. Оскільки касаційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту, то наявність підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: право спільної часткової власності подружжя на сарай літ.Д, який не був розділений між подружжям у натурі, оскільки він зареєстрований у реєстрі 17 квітня 2025 року, тобто після рішення суду; загальна вартість спірного майна подружжя, збільшилася на 250 000 грн, які не були враховані при поділі у натурі та виплаті компенсації;
на час припинення спільного ведення господарства, спірний сарай літ. Д вже належав до спільної сумісної власності подружжя, але через відсутність реєстрації права власності, він та його вартість не були враховані при поділі майна. Оскільки реєстрація права власності та оцінка сараю літ. Д відбулися після розгляду судової справи, вони є нововиявленими обставинами;
заявником як нововиявлену обставину було наведено не окремий факт реєстрації, а сукупність юридично значимих обставин, які існували на час ухвалення рішення, однак не були встановлені судом і не були та не могли бути відомі заявнику. Йдеться про те, що сарай літ.Д був виключений експертом із предмета поділу як нібито самочинне будівництво щодо якого відсутня оцінка. Як наслідок, суд провів поділ майна за варіантом, який не врахував повний склад спільного майна подружжя. Після ухвалення рішення заявник отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 квітня 2025 року, з якого вбачається державна реєстрація за ним права на 1/2 частину спірного будинку, у тому числі на 1/2 частину сараю літ. Д. При цьому, підставами реєстрації зазначені судові рішення у справі №314/4403/14-ц від 08 липня 2015 року та від 10 листопада 2016 року. Тобто нововиявлена обставина полягає у тому, що лише після реєстрації та подальшої оцінки вартості майна, стало об`єктивно підтвердженим і придатним для процесуального використання те, що сарай літ. Д не повинен був бути виключений зі складу майна, яке підлягало врахуванню при поділі майна подружжя;
суди помилково ототожнили заявлені ОСОБА_1 нововиявлені обставини з новими доказами та з переоцінкою доказів, які вже були предметом судового дослідження;
суди не дослідили заявлені нововиявлені обставини у їх сукупності та не перевірили, чи спростовують вони факти, покладені в основу судового рішення;
апеляційний суд допустив порушення процесуального закону, оскільки здійснив апеляційний перегляд за наявності нерозглянутих зауважень на журнал судового засідання від 23 грудня 2025 року, які безпосередньо стосувалися клопотання про призначення експертизи;
суди допустили істотне порушення норм процесуального права, оскільки безпідставно ототожнили призначення судової будівельно-технічної експертизи зі «збиранням нових доказів», недопустимим на стадії перегляду за нововиявленими обставинами. Клопотання про призначення експертизи було заявлене з метою встановлення того, які правові наслідки для поділу майна має нововиявлена обставина, а саме необхідність врахування сараю літ. Д як складової спільного майна подружжя та визначення нових варіантів поділу і компенсації з урахуванням повного складу майна і нової оцінки, яка майже на 250 000 грн більша за ту, яка мала місце раніше;
апеляційний суд розглянув справу за наявності невирішеної заяви про виправлення описки в ухвалі від 23 грудня 2025 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року у цивільній справі №314/4403/14-ц:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним сумісним майном, поділ незавершеного будівництвом житлового будинку та земельних ділянок задоволено частково;
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково;
поділено спільне сумісне майно подружжя та визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий №2321510100:13002:0015, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 . За ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частку цієї земельної ділянки;
поділено спільне сумісне майно подружжя та визнано право спільної часткової власності на незавершений будівництвом житловий будинок (житловий будинок - А, службова прибудова а, гараж - Б, погріб пг, оглядова яма, сарай Д, душ Е, вбиральня Ж, ворота 8, паркан 3, водопровід 4, водомір 4-1, паркан 5, хвіртка 6, зливна яма 7, замощення - І), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (двадцять сім): ОСОБА_1 - 1/4 частки; - за ОСОБА_2 - 3/4 частки;
поділено спільне сумісне майно подружжя та визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1166 га, кадастровий № 2321586100:07:0001:0044, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 . За ОСОБА_1 визнано право власності на 1/4 частку земельної ділянки, за ОСОБА_2 визнано право власності на 3/4 частки земельної ділянки4
у задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2016 року:
рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року змінено;
визнано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1166 га кадастровий №2321586100:07:0001:0044 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 - на 1/2 частку будинку та на 1/2 частину земельної ділянки; за ОСОБА_2 на 1/2 частину будинку та на 1/2 частину земельної ділянки;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 62 500 грн компенсації за автомобіль;
у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Вільнянського районного суду від 11 січня 2024 року у цивільній справі № 314/2921/16-ц:
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності, задоволено;
розділено житловий будинок, господарські будівлі та споруди на території домоволодіння (садиби) № 27 згідно з варіантом 1 відповідно до висновку експерта Майстренка Івана Олександровича № 0057 за результатами проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 314/2921/16-ц, виділено: ОСОБА_2 , такі приміщення в житловому будинку (визначено зеленим кольором): прим. №1 10,07 м2; прим. №2- 16,60 м2; прим. №3 - 6,00 м2; прим. №4 5,00 м2, прим. №5 12,90 м2 (разом з урахуванням площі улаштування перегородок) 51,25 м2); такі будівлі та споруди: частина літ. А житловий будинок; частина літ. а службова прибудова; літ. Б гараж; літ. пг погріб; оглядова яма; літ. №8 ворота; літ. №3 паркан; літ. №6 хвіртка; частина літ. І замощення; ОСОБА_1 , такі приміщення в житловому будинку (визначено жовтим кольором): прим. №6 - 10,07 м2; прим. №7 7,90м2; прим №8 -15,00 м2; прим. №9 -9,11 м2; прим. №10 9,11 м2 (разом (з урахуванням площі улаштування перегородок) 51,25 м2; такі будівлі та споруди: частина літ. А житловий будинок; частина літ. а службова прибудова; літ. Е душ; літ. Ж вбиральня; літ. № 4 водопровід; літ. №4-1 водомір; літ. №5 паркан; літ. №7 зливна яма; частина літ. І замощення;
розділено земельну ділянку АДРЕСА_1 кадастровий номер 2321586100:07:0001:004 площею 0,1166 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по частині згідно з варіантом 1 відповідно до висновку експерта Майстренка Івана Олександровича № 0057 за результатами проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 314/2921/16-ц, виділивши: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельну ділянку площею 583,0м2 (S-1 на плані визначена зеленим кольором); ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , земельну ділянку площею 583,0 м2 (S-2 на плані визначена жовтим кольором). Відстань між точками, вказаними на схемі, складає: від точки 1 до точки 2 10,27м; від точки 2 до точки 3 6,48 м; від точки 3 до точки 4 9,66 м; від точки 4 до точки 5 11,55 м; від точки 5 до точки 6 10,08 м; від точки 6 до точки 7 4,71 м; від точки 7 до точки 8 19,30 м; від точки 8 до точки 9 -17,20 м; від точки 9 до точки 10 30,44 м; від точки 10 до точки 11 11,45 м; від точки 11 до точки 12 6,05 м; від точки 12 до точки 13 -5,03 м; від точки 13 до точки 14 - 2,30 м; від точки 14 до точки 15 - 5,00 м; від точки 15 до точки 16 1,00 м; від точки 16 до точки 17 -2,20 м; від точки 17 до точки 18 -21,00 м; від точки 18 до точки 19 8,60 м; від точки 19 до точки 7 8,70 м;
розділено земельну ділянку АДРЕСА_3 кадастровий номер 2321510100:13002:0015, площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по 1/2 частин згідно з варіантом 1 відповідно до висновку експерта Майстренко Івана Олександровича за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 143/144-17 від 28.03.2018 по цивільній справі №314/2921/16-ц, виділивши: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельну ділянку, площею 500,0м2 (S-2 на плані визначена в жовтий колір); ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , земельну ділянку, площею 500,0 м2 (S-2 на плані визначена в зелений колір). Відстань між точками, вказаними на схемі, складає: від точки 1 до точки 2 10,96м; від точки 2 до точки 3 13,33 м; від точки 3 до точки 4 37,45 м; від точки 4 до точки 5 12,67 м; від точки 5 до точки 6 12,86 м; від точки 6 до точки 1 44,87 м;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: 24000,00 грн на залучення спеціаліста; 10000,00 грн за проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи; 5942,40 грн за проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи; 275,60 грн судового збору (т.3 а.с.29-41).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 червня 2024 року у справі №314/2921/16-ц:
рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року змінено, доповнено наступним чином. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 17040 гривень 75 копійок;
в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у справі № 314/2921/16-ц про розподіл в натурі житлового будинку господарських будівель та споруд на території домоволодіння (садиби) АДРЕСА_1 , суд розподілив житловий будинок господарські будівлі та споруди на території домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіант № 1 експерта Майстренка І.О. № 0057 за результатами проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, відповідно до якої сарай літ -Д значиться як самочинно побудована будівля, та не був врахований при розподілі житлового будинку будівлі та спруд. Висновок про самочинний сарай літ.Д, експерт зробив згідно з технічним паспортом ПП «Вільнянське БТІ» від 08.07.2014. Завірена копія вказаного технічного паспорта наявна в матеріалах даної судової справи як додаток №7 до висновку експерта.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. 

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року). 

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) вказано, що:
«34. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).
34.1.1. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).
35. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).
36. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).
37. Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38))».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц (провадження № 14-43цс22) зазначено, що:
«нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. 
Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.
Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України.
Судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення, тощо)». 

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року в справі № 761/11351/16-ц (провадження № 61-38347св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 299/883/17 (провадження № 61-7687св22), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2024 року в справі № 752/21538/20 (провадження № 61-5221св24)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суди встановили, що: 
ОСОБА_1 звертаючись із заявою до суду про перегляд рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року як на нововиявлену обставину посилався на те, що суд мав врахувати належність сараю літ. Д до майна подружжя, як це встановлено іншими судами, які відбулися раніше. Неналежність сараю літ. Д до самочинного майна та дефектність висновку експерта, який не врахував сарай літ. Д. вказує на штучне заниження вартості всього майна, визначеної без сараю літ. Д та заниження виплаченої апеляційним судом компенсації за неподільне майно. На час ухвалення у справі рішення суду першої інстанції від 11 січня 2024 року відомості про реєстрацію права власності на сарай літ. Д не були внесені у державний реєстр речових прав. Відповідно, відомості про неналежність сараю літ. Д до самовільно збудованого майна, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Вказане має істотне значення для розгляду даної справи;
обставини, які вказані ОСОБА_1 , не є нововиявленими, у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки вони існували на час розгляду справи Вільнянським районним судом. Судові рішення у справі №314/4403/14-ц від 08 липня 2015 року та від 10 листопада 2016 року набрали законної сили 10 листопада 2016 року, були відомі ОСОБА_1 та оскаржувались ним. Саме цими рішеннями, як вважає ОСОБА_1 , за ним було визнано право власності на частину сараю літ Д за адресою: АДРЕСА_1 ;
у Висновку експерта № 0057 від 02 березня 2023 року, який покладено в основу судового рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року про поділ в натурі житлового будинку господарських будівель та споруд, земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зазначено, що сарай - літ. Д є самочинно побудованою спорудою, тому експерт не включив його у поділ майна. Розподілив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння (садиби) АДРЕСА_1 та земельної ділянки за варіантом 1 відповідно до висновку експерта Майстренка І.О. за результатами проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 0057 від 02 березня 2023 року. Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сердюк Р.В. брав участь у справі № 314/2921/16-ц та мав можливість надати заперечення та спростувати обставини, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги про поділ майна в натурі, подати відзив на позовну заяву, в тому й числі ставити питання про включення сараю - літ Д в спільну часткову власність подружжя та в розподіл майна, проте цим не скористався та погодився з таким розподілом майна;
подаючи апеляційну скаргу на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сердюк Р.В. не ставив питання про незаконність рішення суду в частині невключення сараю літ-Д в розподіл майна подружжя, хоча у висновку експерта № 143/144-17 від 28 березня 2018 року на який ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі також зазначено, що сарай літ. -Д є самочинно побудована споруда (т. виділенні матеріали а.с. 132). Технічний паспорт ПП «Вільнянське БТІ» від 08 липня 2014 року на підставі якого експерт зробив висновок про самочинний сарай літ. Д. наявний в матеріалах даної судової справи як додаток №7 до висновку експерта;
обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами;
обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на нововиявлені, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2025 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2026 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка підписана представником Сердюком Романом Вікторовичем , на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:  В. І. Крат
І. О. Дундар 

Є. В. Краснощоков