СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року Справа № 480/9188/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9188/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС" до Сумської митниці про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС" (далі - позивач), звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці, в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Сумської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 07.06.2024 UA80500/2024/000022/2;
- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.06.2024 UA805020/2024/000175 що стосуються митного оформлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранс" сідлового тягача, трактору для буксування, такий що був у користуванні, марки "RENAULT", торгове найменування КТЗ-Т, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення до Сумської митниці 06.06.2024 було подано митну декларацію № 24UA805020004942U0, відповідно до якої позивачем митна вартість товару ("сідловий тягач, трактор для буксування, такий що був у користуванні, марка "RENAULT", торгове найменування КТЗ-Т, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 ") була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
Представник позивача стверджує, що незважаючи на те, що подання передбачених Митним кодексом України документів дозволяло посадовій особі підрозділу митного оформлення відповідача виконати необхідні процедури митного контролю та митного оформлення товарів позивача і відповідно завершити їх митне оформлення, 07.06.2024 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA80500/2024/000022/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товару скориговано за другорядним методом визначення митної вартості імпортованого товару, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Позивач не погоджується зі вказаним рішенням та зазначає, що на виконання вимог Митного кодексу України, уповноваженою особою позивача до митного оформлення загалом були надані відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару, які за своїм змістом не суперечать один одному, в повному обсязі свідчать про ціну товару, про проведення оплати за товар у розмірах, визначених укладеним договором, про транспортування товару, про складові заявленої позивачем митної вартості товару, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.
З урахуванням наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 24.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем подано митному органу пакет документів, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації. За результатами вивчення документів, поданих до митного оформлення, порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості аналогічних товарів, які раніше оформлювалися, а також з урахуванням рекомендацій профілів ризиків, згенерованих автоматизованою системою аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР), було виявлено протоколи про порушення митних правил.
Під час проведення перевірки документів, які зазначені у частинах другій-третій статті 53 МК України та надані декларантом для підтвердження митної вартості товарів, було виявлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме: в графі 31 митної декларації зазначено, що показник одометра - 734807 км., наявні ознаки експлуатації, наявні сліди корозії елементів та рами тягача. 
Крім того, зазначає, що в договорі купівлі продажу від 19.03.2024 № 19/03-24 та в рахунку фактурі від 19.03.2024 № DEK Nr. 10271 інформація про показники одометра та пошкодження відсутня. В той же час в CERTIFICAT DE CESSION від 11.03.2024 відомості про пробіг, зафіксований на одометрі автомобіля – 727202 км. Згідно калькуляції транспортних витрат від 31.05.2024 №8/1 протяжність маршруту перевезення м. Вільнюс (Литва) - м. Маарду (Естонія) – м/п Вишне Німецьке /Ужгород становить 1550 км. Різниця в показниках одометра біля 6 тис. км.
Крім цього, відсутність акту про проведення митного огляду під час перетину митного кордону України є додатковою ознакою сумнівності щодо достовірності заявленої митної вартості транспортного засобу, зокрема щодо наявності пошкоджень, ознак експлуатації, показників одометра.
Отже, як зазначає представник, зважаючи на вищевказанi підстави та на те, що поданi декларантом документи є неповними і такими, що обчисленню не піддаються, контролюючий орган дійшов до правильного висновку про неможливість використання інформації щодо ціни, яка була заявлена декларантом під час митного оформлення товару, відтак відповідачем правомірно винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 28.07.2023 № UА805020/2023/000056/1, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товару скориговано за другорядним методом, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій висловив незгоду з доводами, викладеними відповідачем у відзиві (а.с.87-91).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення до Сумської митниці 06.06.2024 було подано митну декларацію № 24UA805020004942U0 (а.с.75), відповідно до якої позивачем митна вартість товару ("сідловий тягач, трактор для буксування, такий що був у користуванні, марка "RENAULT", торгове найменування КТЗ-Т, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 ", тип двигуна дизель, робочий об`єм двигуна 12777 см. куб., максимальна потужність - 390 kW, позначення рівня екологічної норми - Євро-6, календарний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації - 15.07.2016, позначення КТЗ за типом ВС (тягач для напівпричепів), для буксування напівпричепів на дорогах загального користування, колісна формула 4x2, країна походження FR, показник одонометра - 734807 км., наявні ознаки експлуатації, наявні сліди корозії елементів та рами тягача") була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, а саме: рахунок - фактуру (інвойс) від 19.03.2024 серії DEK № 10271 (а.с.19); автотранспортна накладна (Road consignment note) від 21.05.2024 № 15052024 (а.с.20); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 15.07.2016 № 2016 НОМЕР_2 (а.с.20); банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT (MUR) 185 від 27.03.2024 на суму 5000 Євро (а.с.22); банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT (MUR) 193 від 19.04.2024 на суму 10000 Євро (а.с.23); калькуляція транспортних витрат від 31.05.2024 № 8/1 на суму 34360,67 грн (а.с.24); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 19.03.2024 № 19/03-2024 (а.с.25-26); договір про надання послуг митного брокера від 20.01.2020 № 20/10-Е; сертифікат відповідності UA.02 від 06.06.2024 (а.с.28-29); CERTIFICAT DE CESSION від 11.03.2024 (а.с.30); фотографії транспортного засобу; копія митної декларації країни відправлення 21.05.2024 № 24LTVR40000292B1E (а.с.31).
Сумською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до п. 3 ст. 53 МК Україну, а саме: висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (зв. бік а.с. 78).
Листом від 07.06.2024 декларант повідомив про відсутність додаткових документів.
У ході проведених консультацій 07.06.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості № UА805000/2024/000022/2 (а.с. 45-46), відповідно до якого відповідачем застосовано другорядний метод визначення митної вартості імпортованого товару, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Вартість тягачу RENAULT для цілей нарахування митних платежів визначена митницею в розмірі 19000,00 Євро за одиницю транспортного засобу.
Також, відповідачем на подану митну декларацію винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805020/2024/000175, згідно з якою зобов`язано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням вищевказаного рішення (а.с. 55-56).
Вважаючи вищевказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам, суд враховує наступне.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За приписами ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За приписами положень статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.
Судом встановлено, що декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення до Сумської митниці 06.06.2024 було подано митну декларацію № 24UA805020004942U0 (а.с.75), відповідно до якої позивачем митна вартість товару ("сідловий тягач, трактор для буксування, такий що був у користуванні, марка "RENAULT", торгове найменування КТЗ-Т, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 ", тип двигуна дизель, робочий об`єм двигуна 12777 см. куб., максимальна потужність - 390 kW, позначення рівня екологічної норми - Євро-6, календарний рік виготовлення - 2016, дата першої реєстрації - 15.07.2016, позначення КТЗ за типом ВС (тягач для напівпричепів), для буксування напівпричепів на дорогах загального користування, колісна формула 4x2, країна походження FR, показник одонометра - 734807 км., наявні ознаки експлуатації, наявні сліди корозії елементів та рами тягача") була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, а саме: рахунок - фактуру (інвойс) від 19.03.2024 серії DEK № 10271 (а.с.19); автотранспортна накладна (Road consignment note) від 21.05.2024 № 15052024 (а.с.20); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 15.07.2016 № 2016 НОМЕР_2 (а.с.20); банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT (MUR) 185 від 27.03.2024 на суму 5000 Євро (а.с.22); банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT (MUR) 193 від 19.04.2024 на суму 10000 Євро (а.с.23); калькуляція транспортних витрат від 31.05.2024 № 8/1 на суму 34360,67 грн (а.с.24); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 19.03.2024 № 19/03-2024 (а.с.25-26); договір про надання послуг митного брокера від 20.01.2020 № 20/10-Е; сертифікат відповідності UA.02 від 06.06.2024 (а.с.28-29); CERTIFICAT DE CESSION від 11.03.2024 (а.с.30); фотографії транспортного засобу; копія митної декларації країни відправлення 21.05.2024 № 24LTVR40000292B1E (а.с.31).
На думку суду, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, зокрема, договором купівлі - продажу від 19.03.2024 № 19/03-24 (далі - договір) (а.с.25-26), укладеним між ТОВ "Євротранс" (покупець) та компанією UAB "DEKSTERIS" (продавець) визначено предмет, суму контракту, умови поставки та оплати товару.
Згідно із п.1.1, 2.1 договору продавець передає у власність покупця 1 (один) сідловий тягач "RENAULT", ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2016 року реєстрації, такий, що був у користуванні, а покупець зобов`язується сплатити його вартість у розмірі 15000,00 Євро.
Пунктом 1.2 договору визначено, що оскільки продається майно, таке, що було у користуванні, покупець купує його у тому фактичному стані, в якому майно перебуває на момент укладення договору.
Загальна сума договору становить 15000,00 Євро, яку покупець повинен сплатити продавцю в термін до 19.05.2024 валютою у Євро (п.2.2, 3.1 договору).
Пунктами 4.6 - 4.7 договору визначено, що напівпричіп поставляється покупцю на умовах EXW - Pramones g.97, Vilnius, Republic of Lithuania. Продавець передає покупцю разом з майном: рахунок фактуру (інвойс), міжнародну товарну-транспортну накладну (CMR), реєстраційний документ з відміткою про зняття з обліку напівпричепа, митну декларацію, транзитні номери.
19.03.2024 продавець передав покупцю сідловий тягач "RENAULT" ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 за актом прийому-передачі майна (а.с.27).
На виконання умов вказаного договору, згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) від 19.03.2024 серії DEK № 10271 (а.с.19) компанія UAB "DEKSTERIS" поставила позивачу сідловий тягач "RENAULT", ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , 2016 року реєстрації, такий, що був у користуванні вартістю 15000,00 євро. Ціна товару в інвойсі від 19.03.2024 серії DEK № 10271 (15000,00 євро) відповідає загальній фактурній вартості, зазначеній у митній декларації від 06.06.2024 № 24UA805020004942U0 (графа 22) (а.с.66).
Суд зазначає, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Отже, вказаним документом підтверджується, що вартість оцінюваного товару, щодо якого здійснено коригування митної вартості відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі).
Відтак, наданий декларантом позивача рахунок-фактура від 19.03.2024 серії DEK № 10271 є належним документом, що підтверджує вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, тобто відповідає вимогам частини другої статті 53 МК України, а саме: містить відомості щодо придбаного сідлового тягача "RENAULT", з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 , які в повному обсязі відповідають відомостям, зазначеним в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (а.с.21).
Разом з тим, у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, зокрема в оскаржуваному рішенні митний орган посилається на виявлені розбіжності щодо показників одометра транспортного засобу, а саме: в графі 31 митної декларації зазначено, що показник одометра - 734807 км., наявні ознаки експлуатації, наявні сліди корозії елементів та рами тягача, в той же час в CERTIFICAT DE CESSION від 11.03.2024 відомості про пробіг, зафіксований на одометрі автомобіля - 727202 км. 
Оцінюючи вказані доводи суд враховує, що CERTIFICAT DE CESSION (а.с.30) був оформлений 11.03.2024, тоді як договір купівлі-продажу № 19/03-24 (а.с.25-26) та рахунок-фактура № DEK 10271 (а.с.19) були складені 19.03.2024. Згідно з актом приймання-передачі товару до договору № 19/03-24 (а.с.27) передача транспортного засобу від продавця покупцю відбулася саме 19.03.2024, тобто через вісім днів після оформлення CERTIFICAT DE CESSION.
Отже, протягом зазначеного періоду транспортний засіб перебував у користуванні попереднього власника - UAB "DEKSTERIS", який мав право використовувати його у власних цілях, що могло призвести до збільшення показників одометра.
Крім того, після придбання транспортного засобу позивач також не був обмежений у праві користування ним до моменту його ввезення на митну територію України. Транспортний засіб перетнув митний кордон України 30.05.2024 та був доставлений до митного органу 06.06.2024. Відповідно, збільшення пробігу транспортного засобу між датою його придбання та датою митного оформлення є об`єктивним та закономірним наслідком його експлуатації.
Таким чином, різниця у показниках одометра пояснюється фактичним використанням транспортного засобу після складання CERTIFICAT DE CESSION та до моменту його митного оформлення і не може свідчити про недостовірність документів, поданих для підтвердження митної вартості. 
Більше того, суд погоджується з доводами представника позивача, що збільшення пробігу транспортного засобу об`єктивно впливає на зменшення його ринкової вартості, а не на її збільшення, що також спростовує припущення митного органу щодо заниження митної вартості.
Також, доводи відповідача про те, що калькуляція транспортних витрат від 26.02.2024 № 31.05.2024 № 8/1 (а.с.24) не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує вартість транспортних витрат, суд оцінює критично з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідачу разом з митною декларацією була надана калькуляція транспортних витрат від 26.02.2024 № 31.05.2024 № 8/1, зі змісту якої вбачається, що транспортні витрат по доставці тягача "RENAULT" по маршруту м. Вільнюс (Литва) - м. Маарду (Естонія) – м/п Вишне Німецьке /Ужгород 1550 км склали 34360,67 грн. 
При цьому, положення п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно - експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 зазначив, що "...якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів...".
Таку правову позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18: "Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів".
Таким чином, надана відповідачу калькуляція транспортних витрат від 26.02.2024 № 31.05.2024 № 8/1 є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товару.
При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача у відзиві на те, що в рахунку-фактурі від 19.02.2024 № 45647 зазначено наявність пошкоджень, однак не конкретизовано ступінь таких пошкоджень. Суд зазначає, що рахунок-фактура є документом, який надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і суму коштів, що підлягає сплаті покупцем. Водночас жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку зазначення у рахунку-фактурі детальної інформації щодо технічного стану транспортного засобу або ступеня його пошкоджень.
Щодо посилань відповідача на те, що під час перетину митного кордону України не складався Акт про проведення митного огляду, як на підставу прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 338 МК України огляд та переогляд товарів, транспортних засобів покладається на митні органи.
Наказом Міністерства фінансів України № 1316 від 12.12.2012 затверджено Порядок проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, згідно з яким, зокрема огляд транспортних засобів під час перетину митного кордону України проводиться митним органом.
Отже, позивач не може бути відповідальним за якість та повноту проведення митним органом митного огляду вказаного автомобіля та вказана обставина не може бути підставою для невизнання заявленої ним митної вартості.
Щодо спрацювання індикаторів ризиків при митному оформленні товару, ввезеного позивачем, то суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17, в якій касаційний суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).
Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.
Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається що, на підставі електронних інформаційних ресурсів митних органів, митна вартість подібного (аналогічного) товару складає 1900,00 євро за одиницю.
Втім, суд наголошує, що у разі здійснення коригування митної вартості не за основним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Натомість, відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували подібність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.
Таким чином, скоригована митна вартість відповідачем здійснена без врахування індивідуальних особливостей придбаного транспортного засобу та, за відсутністю будь-якого розрахунку для обґрунтування визначеної відповідачем вартості транспортного засобу, що не дає можливості встановити правильність визначеної ціни.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи підтверджують вартість товару.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару та протиправність оскаржуваного рішення.
Разом з тим картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.
За таких обставин, суд вважає, що є правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07.06.2024 № UA805000/2024/000022/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805020/2024/000175, оскільки такі не відповідають критеріям, установленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС" до Сумської митниці про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товару від 07.06.2024 № UA805000/2024/000022/2.
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805020/2024/000175.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40020, код ЄДРПОУ 44017631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС" (вул. Ярослава Мудрого, 69, м. Суми, Сумський район, Сумська область, 40000, код ЄДРПОУ 32727356) суму судового збору у розмірі 3028,00 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.В. Соп`яненко