Номер провадження: 33/813/860/26
Номер справи місцевого суду: 521/21894/25 
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кобильник Дениса Олеговича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кобильник Дениса Олеговича на постанову Хаджибейського районного суду міста Одеси від 18 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 18 березня 2026 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шісдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, 01 грудня 2025 року о 10 годині 01 хвилин в м. Одеса, вул. Космонавтів, 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Epica д.н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 7510, результат 0,27% проміле, тест №2311, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
За даним фактом відносно ОСОБА_1 інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ЕПР1 №528544 від 01 грудня 2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кобильник Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова не відповідає принципу “поза розумним сумнівом”, просить її скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що після проходження огляду ОСОБА_1 з використанням приладу “Драгер” , останньому одразу було повідомлено, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому жодним чином не роз`яснили ОСОБА_1 процедуру і порядок проходження огляду на стан сп`яніння, його права та обов`язки у межах такого огляду, зокрема про можливість проходження повторного огляду в медичному закладі, що підтверджується відеозаписом долученим о матеріалів адміністративного провадження. Також, в скарзі зауважується, що на відеозаписі долученого до матеріалів справи відсутня згода чи не згода ОСОБА_1 з результатами огляду, відсутня пропозиція ОСОБА_1 , щодо проходження огляду в медичному закладі та відмова від такої пропозиції, не встановлено з яких підстав поліцейськими виписано направлення на медичний огляд, що є суттєвим порушенням огляду.
Крім того, в скарзі звертається увага на те, що дану справу розглянуто органом неправомочним вирішувати цю справу, так як дана справа була підсудна Київському районному суду м. Одеси, оскільки саме в тому районі знаходився автомобіль ОСОБА_1 та проводився поліцейськими огляд з використанням приладу “Драгер” відноситься територіально до Київського району м. Одеси.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думки захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кобильника Д.О. який просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані адвокатом у судовому засіданні заяву про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України) щодо внесення співробітниками поліції недостовірних відомостей у протокол щодо ОСОБА_1 , копію рішення про скасування постанови відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Диспозиція вказаної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що кореспондується з вимогами ПДР, згідно з якими водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9а); водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5).
Апеляційний суд відмічає, що відповідальність за порушення водієм п. 2.5 і 2.9.а ПДР установлена однією і тією ж частиною ст. 130 КУпАП, однак кожне з цих порушень має свій окремий юридичний склад, зокрема об`єктивну сторону, отже потребує відповідного та належного процесуального оформлення під час складання працівниками поліції матеріалів правопорушення.
Процедура проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділах І-ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Згідно з визначеною процедурою огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме, згідно із відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, які додано до матеріалів справи, після проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу у водія ОСОБА_1 не було з`ясовано чи погоджується останній з результати огляду, чи бажає він пройти повторний огляд в медичному закладі, не надано чек “Драгера” з результати огляду йому для ознайомлення.
Апеляційний суд, відмічає, що відеозапис не містить процедури ознайомлення ОСОБА_1 з результати огляду, з`ясування згоди чи не згоди з проведеним оглядом, пропозиції поліцейських пройти огляд в найближчому медичному закладі.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків та взагалі роз`яснення правил процедури проходження огляду.
Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, його було складені у присутності останнього від підпису якого останній відмовився, проте, як вбачається із відеозаписів фіксації обставин події, які покладені судом першої інстанції в основу доведеності вини ОСОБА_1 працівники поліції не складали протокол у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснювали суті вчиненого правопорушення, яке інкримінується водію, а також не складали будь-яких інших процесуальних документів. Протокол про адміністративне правопорушення, роздруківка чеку приладу «DRAGER», направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містять відмітку про відмову особи від підпису чи ознайомлення. Відеозапис обставин події свідчить про те, що після проходження тесту на місці зупинки ОСОБА_1 уповноважені особи роз`яснили останньому, що він може почекати поки складуть протокол, або він може бути вільний, справу направлять до суду де він і дізнається дату та час розгляду.
Таким чином, з відео вбачається, що ні протоколу, ні будь-яких інших документів у присутності ОСОБА_1 складено не було, а відповідно і не було його з ними ознайомлено та доказів надсилання йому протоколу матеріали справи також не містять.
Вимоги статей 254, 256, 259, 260 КУпАП категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення (у разі коли таку особу було встановлено), та надають можливість уповноваженим особам у випадку ухилення від своїх процесуальних обов`язків осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, доставляти їх, зокрема, до поліцейського відділку для складення протоколу.
При тому, що потреби у застосування таких крайніх заходів впливу навіть не було, адже згідно наявного відеозапису ОСОБА_1 співробітниками поліції було роз`яснено, що він може чекати або може не чекати поки відносно нього будуть складати протокол.
При цих умовах апеляційний суд не може погодитися з такими діями працівників поліції та з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ..
Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на вищевказані фактичні обставини та порушення вимог закону при проведенні огляду водія на стан сп`яніння не звернув уваги, належної оцінки їм не надав, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про доведеність наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, що йому інкримінується, та його винуватості.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
З огляду на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та сама процедура складання протоколу були проведені із порушення вимог закону, апеляційний суд приходить до висновку, що його вина належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.
В свою чергу, апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що дану справу розглянуто органом неправомочним вирішувати цю справу, оскільки дана справа підсудна Київському районному суду м. Одеси, виходячи з наступного.
Враховуючи роз`яснення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, виявлення обставин, що впливають на підсудність після початку судового розгляду, не вважається порушенням правил підсудності, зазначених у п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, і не є підставою для скасування судових рішень. Це також стосується справ за КУпАП, оскільки основні принципи підсудності у кримінальному та адміністративному судочинстві є спільними.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги та приходить до висновку, що працівниками поліції при складенні протоколів про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП, щодо порядку проходження огляду та складання протоколу, за яких роздруківка чеку “Драгер” та протокол не можна визнати належними та допустимими доказами, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто достатньої уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття невірного рішення. Тому апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кобильника Дениса Олеговича - задовольнити, постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 18 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутності у діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов