Справа №: 398/7770/25	

провадження №: 2/398/1216/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"01" травня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів”, представники позивача Грибанов Денис В`ячеславович та Макарова Людмила Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.
ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” 31 жовтня 2025 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 849 грн та судових витрат у сумі 3 028 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.03.2021 первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір на суму 6000 грн. Договір був укладений в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора), а грошові кошти були перераховані на його рахунок. ОСОБА_1 порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого станом на 21.10.2022 (дата переходу права вимоги до позивача) утворилася заборгованість у розмірі 21 849,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) — 6 000,00 грн та заборгованості за відсотками — 15 849,00 грн. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” на підставі договору факторингу, укладеного з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке в свою чергу набуло право вимоги від первісного кредитора на підставі договору факторингу.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Під час розгляду справи судом вчинялися процесуальні дії щодо витребування доказів. Встановивши, що первісно додані до позову паперові копії електронних доказів містять недоліки (копія договору була неповною та не містила підписів, а платіжне доручення не містило відміток банку про виконання), суд ухвалою від 05 березня 2026 року з власної ініціативи витребував у позивача оригінали електронних доказів.
На виконання цієї ухвали представник позивача 23 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надав повну копію кредитного договору з реквізитами електронного підпису. Водночас позивач повідомив про неможливість надання належного банківського підтвердження перерахування коштів через обмеження, встановлені законодавством про банківську таємницю, та подав клопотання про витребування інформації про рух коштів безпосередньо у банківської установи.
Ухвалою від 27 березня 2026 року суд задовольнив клопотання позивача та витребував у АТ «СЕНС БАНК» виписку по картковому рахунку відповідача. На виконання ухвали суду АТ «СЕНС БАНК» 06 квітня 2026 року надало запитувану інформацію, яка була долучена до матеріалів справи.
Представники позивача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином через підсистему «Електронний суд». У позовній заяві та подальших заявах по суті справи представник просив суд розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом надсилання повістки поштою за адресою реєстрації. До суду повернулося зворотне поштове повідомлення з відміткою про причини невручення “адресат відсутній”. Від відповідача не надійшло відзиву, інших заяв чи клопотань.
Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів.
Відповідно до Паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» від 31.03.2021, ОСОБА_1 підтвердив своїм електронним підписом отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. 
31 березня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Первісний кредитор, код ЄДРПОУ 38569246) та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений Кредитний договір № 650609076. Відповідач приєднався до умов договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з реквізитами підпису у тексті договору, одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності MNV59Y4P був відправлений відповідачу 31.03.2021 о 16:12:16 на номер телефону НОМЕР_1 та введений ним о 16:13:16.
Договором встановлені такі основні умови кредитування:
сума кредиту — 6 000,00 гривень,;
початковий строк кредитування (Дисконтний період) — 7 (сім) днів (термін платежу — 07.04.2021);
процентна ставка за користування кредитом протягом Дисконтного періоду становить 0,01% від суми кредиту за кожний день користування ним (3,65% річних) (п. 1.4.1 договору);
базова процентна ставка становить 1,70% в день (620,50% річних) (п. 1.4.2 та 1.4.3 договору);
згідно з п. 1.7.1 договору, у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
відповідно до п. 1.7.2 договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати проценти з розрахунку 2,30% в день (839,50% річних).
На підтвердження виконання умов зазначеного договору щодо видачі коштів позивачем була надана копія платіжного доручення №4630333a-a54a-41dc-a87b-0c3d7f4f1928 від 31.03.2021 на переказ суми 6 000,00 грн на банківську картку відповідача № 4102-32XX-XXXX-1643. Вказане платіжне доручення не містить підпису відповідального виконавця та відбитку штампа банку,.
На виконання ухвали суду від 27.03.2026 про витребування доказів, АТ «СЕНС БАНК» листом від 06.04.2026 надало суду виписку про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 . Згідно цією банківською випискою, 31.03.2021 о 16:13 на картку відповідача було зараховано переказ з картки на картку в сумі 6000,00 грн (код операції 300280, опис операції «CASH2CARD MONEYVEOC2C»). Крім того, у вказаній виписці зафіксовано здійснення 05.04.2021 о 16:58 списання переказу з картки відповідача на суму 3,00 грн (опис операції «CARD2ANY MONEYVEOSC2A»).

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості.
Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості, складеними ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 650609076 від 31.03.2021 виконав лише частково, здійснивши 05.04.2021 один платіж у сумі 3,00 грн. Основну суму кредиту в передбачений договором 7-денний строк (до 07.04.2021) відповідач не повернув.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість, яка згідно з розрахунками кредиторів станом на 21.10.2022 (дату відступлення права вимоги позивачу) становить 21 849,00 грн. Заявлена до стягнення сума складається з:
заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) — 6 000,00 грн;
заборгованості за нарахованими процентами — 15 849,00 грн.
Суд встановив, що заборгованість за процентами формувалася за такими періодами. Відповідно до розрахунку первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»:
у межах початкового 7-денного строку кредитування з 31.03.2021 по 07.04.2021 проценти нараховувалися у розмірі 0,60 грн щоденно;
з 08.04.2021 по 05.05.2021 нарахування здійснювалися у розмірі 102,00 грн на день;
09.05.2021 кредитором відображено одноразове додаткове нарахування у сумі 1 261,80 грн;
з 10.05.2021 по 07.06.2021 нарахування здійснювалися у розмірі 138,00 грн на день.
Відповідно до детального розрахунку наступного кредитора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у період з 09.06.2021 по 02.08.2021 нарахування процентів продовжувалося у розмірі 138,00 грн на день.
Після 02.08.2021 нарахування процентів за вказаним кредитним договором кредиторами не здійснювалося. Штрафні санкції (пеня, штрафи), комісії, інфляційні збитки та 3% річних позивачем до стягнення не заявлені.

Перехід права вимоги.
28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з яким на підставі додаткової угоди № 26 від 08.06.2021 право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 650609076 від 31.03.2021 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
20 жовтня 2022 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) уклали Договір факторингу № 20102022, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 650609076 від 31.03.2021 відступлено позивачу.
Це підтверджується наданими позивачем копіями договорів факторингу та витягом з Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 (Додаток до Договору факторингу № 20102022), який за порядковим номером 11973 містить посилання на зазначений кредитний договір, укладений ОСОБА_1 .. Позивач здійснив оплату за відступлення прав вимоги згідно з платіжним дорученням № 18921 від 25.10.2022 через АТ «ТАСКОМБАНК».

Норми права, які застосував суд.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про споживче кредитування” договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України “Про споживче кредитування” (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. 
Відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ “Про споживче кредитування” умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Відповідно до п. 13 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України у період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором. 
Відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ “Про споживче кредитування” (у редакції, що діяла на час спірних правовідносин) у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.5 ст. 43 ЦПК документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.8 ст. 43 ЦПК якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Відповідно до ч.1 ст.100 ЦПК електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Відповідно до ч.2 ст.100 ЦПК електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Правові висновки Верховного суду, що застосовані у справі.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила такі висновки про правильне застосування норм права.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
ВП ВС у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»).

Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що 31.03.2021 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 650609076, який був укладений в електронній формі. Відповідач ознайомився з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків, та погодився з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до власноручного підпису та створює для сторін відповідні правові наслідки.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується витребуваною судом випискою АТ «СЕНС БАНК» про успішне зарахування 31.03.2021 о 16:13 переказу в сумі 6 000,00 грн на банківську картку, яка належить відповідачу. Здійснення відповідачем 05.04.2021 часткового платежу у розмірі 3,00 грн додатково свідчить про визнання ним своїх зобов`язань за цим договором.
Відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. ст. 526, 1049, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконав, суму кредиту та нараховані відсотки у встановлені строки не повернув. Право вимоги за вказаним договором на законних підставах перейшло до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Водночас позивач просить стягнути заборгованість за процентами у загальній сумі 15 849,00 грн. Оцінюючи правомірність розміру таких нарахувань, суд виходить з таких міркувань.
Згідно з умовами договору початковий строк кредитування (Дисконтний період) становив 7 днів (до 07.04.2021 включно), протягом яких застосовувалася процентна ставка 0,01% на день. У межах цього строку кредитор нарахував 4,20 грн процентів, з яких відповідач сплатив 3,00 грн. Залишок несплачених процентів за цей період становить 1,20 грн.
Згідно з п. 1.7.1 договору сторони передбачили, що у разі неповернення кредиту строк користування ним автоматично продовжується на кожен календарний день прострочення, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Оскільки відповідач не повернув кошти вчасно, загальний строк користування кредитом було правомірно пролонговано на максимальний строк — 90 днів (до 06 липня 2021 року включно).
Суд встановив, що згідно з наданими розрахунками заборгованість формувалася з нарахувань як у межах указаного 90-денного строку, так і поза його межами, при цьому кредиторами була застосована підвищена процентна ставка — 2,30% на день (п. 1.7.2 договору), а також 09.05.2021 нараховано додатковий платіж у сумі 1 261,80 грн.
Сума отриманого відповідачем кредиту 6 000,00 грн не перевищувала розміру однієї мінімальної заробітної плати станом на 2021 рік. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за порушення виконання споживачем зобов`язань за таким договором процентна ставка не може бути змінена у бік погіршення для споживача. Згідно з ч. 5 ст. 12 цього Закону, умови договору, які обмежують права споживача порівняно з нормами закону, є нікчемними.
Оскільки застосування підвищеної ставки 2,30% на день (замість базової 1,70%) прямо пов`язане з фактом неповернення коштів у Дисконтний період, така умова (п. 1.7.2 договору) є прихованою санкцією за прострочення, що погіршує становище споживача. Застосування такої ставки порушує вимоги ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України щодо незмінності фіксованої процентної ставки та вказує на нікчемність цієї умови договору.
Крім того, суд враховує, що прострочення виконання зобов`язання відбулося у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню COVID-19. Відповідно до п. 13 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України та п. 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування», у період дії вказаного карантину імперативно заборонялося підвищення процентної ставки та застосування відповідальності за прострочення.
Враховуючи викладене, нарахування процентів за період 90-денної пролонгації мало здійснюватися виключно за базовою фіксованою ставкою, передбаченою п. 1.4.2 договору, яка становить 1,70% на день, без застосування будь-яких додаткових штрафних нарахувань.
Щодо нарахування процентів поза межами строку кредитування. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти як плату за користування позикою (ст. 1048 ЦК України) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Оскільки п. 1.7.1 договору обмежує строк автоматичної пролонгації 90 днями, будь-які нарахування процентів за користування кредитом після 06.07.2021 є безпідставними.
З огляду на викладене, суд здійснює власний розрахунок обґрунтованої заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача:
Заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) — 6 000,00 грн.
Залишок заборгованості за процентами за Дисконтний період (з 31.03.2021 по 07.04.2021) — 1,20 грн (4,20 грн нараховано мінус 3,00 грн сплачено).
Заборгованість за процентами за період законної автоматичної пролонгації (з 08.04.2021 по 06.07.2021, що становить 90 днів) за базовою ставкою 1,70% на день (102,00 грн щодня) — 9 180,00 грн (102,00 грн * 90 днів).
Загальний розмір законної та обґрунтованої заборгованості становить 15 181,20 грн (6 000,00 + 1,20 + 9 180,00).
У задоволенні позовних вимог про стягнення решти суми у розмірі 6 667,80 грн (21 849,00 грн заявлено мінус 15 181,20 грн обґрунтовано) належить відмовити, оскільки ці суми нараховані первісним та наступним кредиторами на підставі нікчемних умов договору щодо підвищення процентної ставки за прострочення, із застосуванням прихованих штрафів під час карантину та поза межами погодженого сторонами строку кредитування.

Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам, тобто у розмірі 2 103,92 грн. 
Доказів наявності інших витрат, зокрема і на професійну правничу допомогу, позивач не надав.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 650609076 від 31 березня 2021 року у загальному розмірі 15 181 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят одна) гривня 20 копійок
В іншій частині позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 103 (дві тисячі сто три) гривні 92 копійки. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014; адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСКОМБАНК»).
Відповідач: ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складене 1 травня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський