ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2567/26 Справа № 211/4016/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лебеженко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М., 
суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Лідовська А.А.,
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса», 
Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року, яке ухвалено суддею Лебеженком В.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року, 

ВСТАНОВИВ

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (далі ТОВ «Дієса»), Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») про захист прав споживачів від агресивної підприємницької практики, розірвання договору купівлі-продажу, відмову від правочину, який здійснений під насильством, визнання неукладеним договору приєднання. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працювала прибиральницею туалету на станції вокзалу «Кривий Ріг-Головний», на той час у підпорядкуванні філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». У неї поганий зір і іншої роботи поблизу її місця проживання знайти неможливо. 
06.06.2016 року із-за скрутного положення, яке у неї склалося у цей період, вона попала в «розробку» ОЗГ і спочатку під обманом, а далі під загрозою, яка була використана ОЗГ для отримання коштів від банків за участю працівників цих банків. В тому числі, і особа, який від імені Київської філії ПАТ «ПУМБ» приймав у Кривому Розі заяви до ПАТ «ПУМБ». Вона не знає ні імені, ні посади цього хлопця, який відібрав у неї Заяву №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016. Те, що цей хлопець член ОЗГ свідчить той факт, що по подібній схемі були пограбовані кілька десятків жертв цієї ОЗГ – багато з них потерпілі у кримінальному провадженні №12015230100000663. 
У Жовтневому районному суді міста Кривого Рогу слухається справа №216/2768/17 і там знаходиться ксерокопія Заяви №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016, яку чомусь називають договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», Кривий Ріг, від 06.06.2016. Оригінал цієї заяви знаходиться у неї, він був вилучений під час обшуків у банди і переданий їй слідчим. 
Вона намагалася довести, що заява як односторонній правочин був вчинений під дією насильства, але суддя Ткаченко С.В. вирішила, що був правочин, вчинений добровільно і законно, тому вона не буде доводити протилежне. На підставі ст. 214 ЦК України вона відмовляється від одностороннього правочину, вчиненого під насильством. Автоматично просить визнати недійсним Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016. Паралельно вона розриває договір купівлі-продажу від 06.06.2016 – кондиціонера, вартістю 4195, 56 грн, холодильника, вартістю 10514,09 грн, всього на суму 14709,09 грн, так як не стала власником цього майна. 06.06.2016 вона не отримувала товар, це доведено у кримінальній справі. Вважає, що ТОВ «ДІЄСА» повинна повернути гроші АТ «ПУМБ» та подати цивільний позов до бандитів у справі №216/2768/17, по якій вона має статус потерпілої. 
У зв`язку із вказаним просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 06.06.2016 року – кондиціонера, вартістю 4195, 56 грн., холодильника, вартістю 10514, 09 грн., на загальну суму 14 709, 65 грн. між ТОВ «Дієса» та ОСОБА_1 , через відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_1 ; визнати відмову ОСОБА_1 від одностороннього правочину, вчиненого під насильством, визнати недійсною заяву №8508460650 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 року – договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», м. Кривий Ріг від 06.06.2016 року; визнати неукладеним договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 року – договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», м. Кривий Ріг від 06.06.2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, просить скасувати рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. 
Відзив на апеляційну скаргу не наданий. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , яка наполягала на задоволенні її апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції, з`ясувавши фактичні обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою ст. 129 Конституції України.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджено доказами наявними в матеріалах справи, що 06 червня 2016 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір у вигляді Заяви №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого, відповідачу, як позичальнику, було видано споживчий кредит на суму 19 995,50 грн. з метою оплати товару, із погодженим розміром процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,01% із погодженим строком кредитування 24 місяці (а.с.8).
Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України.
Частиною другою статті 634 ЦК України визначено, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 просила суд розірвати договір купівлі-продажу від 06.06.2016 року кондиціонера, вартістю 4195,56 грн, холодильника, вартістю 10 514,09 грн, на загальну на суму 14 709,09 грн, укладений між нею та ТОВ «Дієса» через відсутність вільного волевиявлення, визнати недійсною Заяву №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 – договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», Кривий Ріг, від 06.06.2016 року, визнати неукладеним Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 – договір виплати частинами в магазині «Ельдорадо», Кривий Ріг від 06.06.2016 між нею та ПАТ АТ «Перший Український Міжнародний Банк», посилаючись на те, що всі правовідносини з відповідачами випливають з кримінальної справи №12015230100000663 від 27.08.2017, де вона має статус потерпілої та як доказ надає витяг з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017 року.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони.
Відповідно копії витягу з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017, вбачається, що 02.06.2016 року, до офісу ТОВ «Ка-Вєлєс», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського будинок №219, кімната №404, з метою отримання кредиту у сумі 50000 гривень звернулася громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де з нею був укладений договір про надання послуг №0000210 від 02.06.2016 року. Після чого співробітник ТОВ «Ка-Вєлєс», виконуючи злочинний наказ керівників організованої групи направили ОСОБА_1 до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де її зустріли члени організованої групи, які діючи за попередньою змовою з іншими членами організованої групи, виконуючи роль пособників, усуваючи перешкоди та сприяючи вчиненню грабежу іншими членами організованої групи, запевнили ОСОБА_1 в необхідності оформлення кредиту для купівлі товару. ОСОБА_1 , будучи впевнена в законності дій, направилась в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 звернулась до представника ПАТ «Перший Український міжнародний банк» для оформлення покупки - кондиціонера, вартістю 4195, 56 грн, холодильника, вартістю 10514,09 грн, на загальну на суму 14709,09 грн, уклавши з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» договір про надання споживчого кредиту №85018460650 від 06.06.2016 року на суму 19995,50 грн. 
06.06.2016 року ОСОБА_1 , отримавши техніку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » доставила її до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 », з метою отримання грошових коштів готівкою, де ОСОБА_2 сповістив ОСОБА_1 , що гроші вона отримає на наступний день – 07.06.2016 року.
07.06.2016 року о 14 год. ОСОБА_3 , прибувши до магазину«ARSI», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де отримала від членів організованої групи, які вказані у копії витягу з обвинувального акту, грошові кошти у сумі 36000 грн., залишивши собі грошові кошти у сумі 18401,55 грн., які належать ОСОБА_1 , тим самим відкрито викравши їх. Вийшовши з приміщення магазину«ARSI», ОСОБА_1 перестріли учасники організованої групи, які, діючи у складі організованої злочинної групи, погрожуючи ОСОБА_1 застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, відкрито заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1 , у сумі 30000 грн. спричинивши останній матеріальну шкоду у сумі 48 401 гривня 55 копійок (а.с.6-7).
Надаючи оцінку наданій позивачкою копії витягу з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017, як доказу на підтвердження її позовних вимог, суд першої інстанції дійшов про його неналежність і з таким висновком погоджується колегія суддів. 
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. 
Дійсно в провадженні Покровського районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження №216/2768/17, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015230100000663 від 27.08.2017 за ч. 3 ст.146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно ч.1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Отже, в Україні єдиним процесуальним актом, яким громадянин може бути визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення і підданий у зв`язку з цим кримінальному покаранню, є вирок, ухвалений судом у результаті розгляду кримінального провадження у судовому засіданні у порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Разом з тим, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень на цей час вказане кримінальне провадження не розглянуте, вирок у справі судом не ухвалений, а обвинувальний акт не є належним доказом, який підтверджує обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги. 
Також колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання відмови ОСОБА_1 від одностороннього правочину, вчиненого під насильством не ґрунтуються на законі, оскільки Заява №85018460650 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2016 не є одностороннім правочином в розумінні ст. 202 ЦК України. 
Отже, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands), № 288).
Висновки суду у межах доводів апеляційної скарги позивача ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, судом першої інстанції не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції № 2) [ВП], § 41.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: