У х в а л а
27 квітня 2026 року
м. Київ
Справа № 462/7919/23
Провадження № 61-5543ск26
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)
на постанову Львівського апеляційного суду від 6 березня 2026 року 
у справі за позовом скаржниці до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - відповідачі) про визначення часток у праві спільної сумісної власності, поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації вартості частки майна подружжя та
в с т а н о в и в :
1. 20 квітня 2026 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог і залишити в силі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2025 року.
2. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
3. Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.
(1) Щодо строку на касаційне оскарження
4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).
4.1. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).
4.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
4.3. До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
4.4. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
4.5. 6 березня 2026 року апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову, повний текст якої склав 16 березня 2026 року. Скаржниця подала касаційну скаргу 20 квітня 2026 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Просила цей строк поновити, оскільки повний текст оскарженої постанови отримала 20 березня 2026 року, що підтверджує відмітка на останній сторінці копії тієї постанови. 
4.6. Верховний Суд звертає увагу скаржниці на те, що у суду відсутні дані, що апеляційний суд не вручив копію оскарженої постанови скаржниці або адвокату Петруняк Оксані Богданівні (далі - адвокат) у день виготовлення повного тексту, не надіслав їм цю постанову поштою, а вони її не отримали, або до електронного кабінету адвоката раніше, ніж 20 березня 2026 року (відповідна інформація може бути у електронному кабінеті адвоката або у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає). 
4.7. Крім того, відмітка на останній сторінці копії постанови апеляційного суду підтверджує лише засвідчення цієї копії 20 березня 2026 року, а не її отримання того дня скаржницею.
4.8. З огляду на вказане скаржниця має додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, надавши відповідну інформацію з належним документальним підтвердженням (наприклад, копіями з матеріалів справи, відповіддю апеляційного суду на запит, інформацією з електронного кабінету адвоката).
(2) Щодо сплати судового збору
5. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
5.1. Скаржниця додала до касаційної скарги квитанцію про сплату 9 294,40 грн судового збору, що не відповідає розміру цього збору, встановленому Законом України «Про судовий збір».
5.2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
5.3. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
5.4. За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
5.5. За змістом підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» із 1 січня 2023 року становив 2 684,00 грн.
5.6. У жовтні 2023 року скаржниця звернулася до суду з позовом до відповідачів, у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила:
(1) визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира): за ОСОБА_2 - 1/2 ідеальної частки, за ОСОБА_3 - 1/2 ідеальної частки; 
(2) припинити право спільної сумісної власності відповідачів на квартиру;
(3) визначити частки у праві спільної сумісної власності на будівельні матеріали, з яких самочинно проведено прибудову та надбудову мансардного поверху до квартири: за ОСОБА_2 - 1/2 ідеальної частки, за ОСОБА_3 - 1/2 ідеальної частки;
(4) визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя скаржниці та ОСОБА_2 1/2 ідеальної частки квартири, 
(5) визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя скаржниці та ОСОБА_2 1/2 ідеальної частки будівельних матеріалів, з яких самочинно проведена прибудова та надбудова мансардного поверху до квартири;
(6) поділити майно, яке скаржниця набула з ОСОБА_2 за час шлюбу, виділивши їй і визнавши за нею право власності на 1/4 ідеальну частку квартири;
(7) стягнути з ОСОБА_2 на користь скаржниці 189 000,00 грн грошової компенсації вартості 1/4 ідеальної частки будівельних матеріалів, з яких самочинно проведена прибудова та надбудова мансардного поверху до квартири; 
(8) припинити право скаржниці на 1/4 ідеальну частку будівельних матеріалів, з яких самочинно проведена прибудова та надбудова мансардного поверху до квартири.
Суд першої інстанції задовольнив позов. Апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, визначення часток у праві спільної сумісної власності на будівельні матеріали й обладнання, що були використані в процесі самочинно проведених прибудови та надбудови мансардного поверху до квартири, визначення часток в будинку, визнання права власності на 1/4 ідеальну частку в квартирі та припинення права на 1/4 ідеальну частку будівельних матеріалів і обладнання, що були використані під час самочинно проведених прибудови та надбудови мансардного поверху до квартири; ухвалив в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог; залишив без змін рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову про стягнення грошової компенсації вартості 1/4 ідеальної частки будівельних матеріалів та обладнання, що були використані в процесі самочинно проведених прибудови і надбудови мансардного поверху до квартири. 
5.7. Скаржниця оскаржила постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову, тобто щодо семи вимог майнового характеру. За змістом судових рішень судів першої й апеляційної інстанцій вартість будівельних матеріалів становить 756 000,00 грн, а квартири - 8 700,00 грн. З огляду на це скаржниця мала сплатити 2 684,00 х 5 (максимальна ставка судового збору для вимог майнового характеру) х 200 % = 26 840,00 грн судового збору. Однак сплатила лише 9 294,40 грн. Тому повинна доплатити 17 545,60 грн.
Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 (Касаційний цивільний суд), справа № 462/7919/23).
5.8. Скаржниця має надати суду документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному за законом, а також докази надсилання цього документа іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома-дев`ята статті 43 ЦПК України (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
(3) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги
6. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). 
7. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
8. Для усунення вказаних в ухвалі недоліків Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали скаржниці. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржниці.
9. Виконуючи вимоги ухвали, заяву про усунення недоліків скаржниця повинна надіслати суду разом із доказами її надсилання всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України
п о с т а н о в и в :
1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 6 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частки майна подружжя.
2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Суддя		Д. А. Гудима