Справа № 344/3680/26
Провадження № 2/344/3636/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
21 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої Кіндратишин Л.Р.
за участю секретаря судового засідання Семенюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання ,-
ВСТАНОВИВ:
25.02.2026 позивач звернувся із позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на свою користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в сумі 20 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. В обґрунтування позову, зокрема зазначено, що позивач є сином відповідач. Після досягнення повноліття позивач продовжує навчання за денною формою у ВПУ №21, що підтверджується довідкою з навчального закладу. Термін навчання триває до 30.06.2026. п`ятка Е. Т немає стабільного доходу, так як повністю зайнятий навчанням та потребує матеріальної допомоги для забезпечення базових потреб : харчування, одягу, проїзду, навчальних матеріалів та інших щомісячних витрат. Відповідач добровільної допомоги не надає. 
02.03.2026- провадження у справі відкрито.
У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, що викладені письмово. Додав, що йому відомо, що відповідач працює, його середньомісячний заробіток становить близько 40 000 -50 000 грн. Також, зазначив змінив своє прізвище на ОСОБА_3 .
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд заслухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Так, відповідно до свідоцтва про народження, виданого 08.01.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 і його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( а.с. 5). 
Згідно із довідкою від 30.01.2026 №24, виданої вищим професійним училищем №21 м. Івано-Франківська, ОСОБА_7 дійсно навчається на ІІІ курсі такого навчального закладу з 01.09.2023. форма навчання – денна. Термін закінчення навчання 30.06.20026 ( а.с. 6).
Згідно із свідоцтвом про зміну імені, виданого 14.04.2026, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_3 . 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Положеннями ч.1 ст.200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно ст.ст. 191, 199 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.
У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
Так, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 , який є сином відповідача у справі, навчається в університеті на денній формі навчання, немає можливості працювати та отримувати дохід, тому потребує матеріальної допомоги.
Судом враховано те, що відповідач є працездатною особою, середнього віку. Даних про наявність інших утриманців у відповідача, як і про реальні його доходи не надано. 
Відтак, на думку суду, відповідач спроможний надавати необтяжливу допомогу в утриманні сина, який продовжує навчання.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітньої сина, суд виходить з принципу розумності. Так, розмір аліментів, відповідно до вимоги закону, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а у випадку з повнолітньою сина - для забезпечення його розумних витрат пов`язаних з забезпеченням життєвих потреб під час навчання. Мінімальний рекомендований розмір аліментів закон визначає на рівні розміру прожиткового мінімуму.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. 
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
На підставі наведеного, обставин, встановлених при розгляді справи та потреб сина, який продовжує навчання, аліменти на утримання повнолітнього сина слід визначити у розмірі 4000 грн. до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку чи до закінчення нею навчання, в залежності від того, яка із зазначених обставин настане першою. Доказів можливості сплачувати відповідачем аліментів в розмірі 20 000 грн. позивачем не надано. Отже позов слід задовольнити частково.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 180-183 СК України, ст.ст. 3, 4, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 4000 ( чотири тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 25.02.2026 на час навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання.
В іншій частині вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 1 331 ( одну тисячу триста тридцять одну ) гривню 20 копійок судового збору в дохід держави. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повне рішення 27.04.2026.
Суддя
Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.