ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/7231/26 
№ провадження 3/646/1413/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2026        місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі судді Іщенко О. В., розглянувши матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області з протоколами про адміністративні правопорушення громадянки України
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
за частиною другою статті 173-2, частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
26.05.2026 о 20:46 годині за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство стосовно своєї доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження, а саме: висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, хапала за волосся, чим завдала фізичного болю, та вигнала з місця проживання, чим могла завдати шкоду фізичному та психологічному здоров`ю дитини.
Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 160835 від 10.06.2026; рапортом інспектора ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 27.05.2026; поясненнями ОСОБА_2 від 27.05.2026; поясненнями ОСОБА_3 від 27.05.2026; актом орагну внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 27.05.2026; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Окрім того, 26.05.2026 о 20:46 годині за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження, а саме: зловживала алкогольними напоями та не здійснювала виховання дитини.
Викладене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 161315 від 10.06.2026; рапортом інспектора ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 27.05.2026; поясненнями ОСОБА_2 від 27.05.2026; поясненнями ОСОБА_3 від 27.05.2026; актом орагну внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 27.05.2026; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; постановою Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.03.2026.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, заяв/клопотань на адресу суду не надходило.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. 

Отже, передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989). 

Відповідно до положень статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 та 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Ураховуючи викладене, суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із статтею 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
За змістом статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Норма статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Пунктом 3) частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до пунктів 14) та 17) частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Судом встановлено, що 26.05.2026 о 20:46 годині за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство стосовно своєї доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження, а саме: висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, хапала за волосся, чим завдала фізичного болю, та вигнала з місця проживання, чим могла завдати шкоду фізичному та психологічному здоров`ю дитини.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 160835 від 10.06.2026; 
-рапортом інспектора ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 27.05.2026;
-поясненнями ОСОБА_2 від 27.05.2026; 
-поясненнями ОСОБА_3 від 27.05.2026; 
-актом орагну внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 27.05.2026; 
-копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд убачає у діях правопорушника ознаки складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: 

вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному, психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої особи.
Відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні адміністративного стягнення, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Судом не встановлені обставини, які пом`якшують відповідальність правопорушника.
За таких обставин, суд уважає за необхідне накласти на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у межах санкції частини другої статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу на користь держави у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Окрім того, згідно із частиною першою статті 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. 

Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 

Диспозицією частини другої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. 

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У пункті 16) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 

Судом встановлено, що 26.05.2026 о 20:46 годині за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_2 , 2017 року народження, а саме: зловживала алкогольними напоями та не здійснювала виховання дитини.
Постановою Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.03.2026 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1 700,00 гривень.

Отже, 26.05.2026 ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення на неї постановою Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.03.2026 адміністративного стягнення ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини.

Суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується належними та допустимими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 161315 від 10.06.2026; рапортом інспектора ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 27.05.2026; поясненнями ОСОБА_2 від 27.05.2026; поясненнями ОСОБА_3 від 27.05.2026; актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 27.05.2026; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; постановою Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.03.2026.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд убачає у діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:
ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні адміністративного стягнення, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Судом не встановлені обставини, які пом`якшують відповідальність правопорушниці.
За таких обставин, суд уважає за необхідне накласти на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у межах санкції частини другої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Відповідно до статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, суд уважає за необхідне остаточно накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у межах санкції частини другої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім того, статтею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
На підставі викладеного вище, керуючись статтями статями 33, 34, 40-1, 44, 173-2, 184, 251, 252, 256, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставини якого зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА № 160835 від 10.06.2026, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставини якого зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА № 161315 від 10.06.2026, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.
Керуючись статтею 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави на розрахунковий рахунок: UA908999980313111256000026001, код ЄДРПОУ 37993783, отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету:22030106.
Штраф має бути сплачений правопорушником на розрахунковий рахунок: UA558999980313030106000020649, код ЄДРПОУ: 37874947, отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/21081100, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня проголошення постанови.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.
Суддя О. В. Іщенко