Справа №568/1385/25
Провадження №2-др/568/6/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
додаткове

07 травня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., розглянувши заяву представника позивача адвоката Вишковської Валентини Іванівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, - 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2026р. позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено земельний сервітут на частину земельної ділянки відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для користування ОСОБА_1 для проведення останнім ремонту та обслуговування свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Однак, при постановленні рішення судом не вирішено повністю питання про судові витрати, оскільки представником позивача зазначалось, що остаточний розмір судових витрат та докази будуть подані в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
27.04.2026р. після ухвалення рішення у справі, на адресу суду через електронний суд надійшла заява представника позивача, в якій вона просить ухвалити додаткове судове рішення по справі та стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 500,00 грн. Заява про ухвалення додаткового рішення із додатками також була направлена на адресу відповідачів. Жодних заяв від відповідачів з приводу ухвалення додаткового рішення до суду не надходило.
Суд вирішує питання щодо ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи на підставі ч.3 ст. 270 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу дійшов до наступного висновку.
Згідно вимог пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
За змістом ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представник позивача вказує, що витрати на правову допомогу становлять 16 500,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача подано договір про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 12.08.2025р., додаткова угода про надання правничої допомоги від 12.08.2025р., розрахунок витрат на правничу допомогу від 24.04.2026р. на суму 16 500,00 грн., акт приймання-передачі наданих правничих послуг від 24.04.2026р. на суму 16 500,00 грн. із зазначенням видів наданих правових послуг, квитанція до прибуткового касового ордеру №23 від 24.04.2026р. про оплату 16 500,00 грн. 
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Виходячи з переліку наданих правничих послуг, суд не бере до уваги вартість послуг зі складання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у розмірі 750,00 грн. та підготовку заяви про розподіл судових витрат у розмірі 1 500,00 грн., оскільки вони не відносяться до правничих. У зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково на суму 14 250,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270, 353-355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача адвоката Вишковської Валентини Іванівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи - задовольнити частково.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 250,00 грн., тобто з кожного по 7 125,00 грн. 
В іншій частині заяви – відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 07.05.2026р.

Суддя          О.М. Делалова