ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/258/26 

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,
за участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.,

за позовом
Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, с. Сюрте Ужгородського району Закарпатської області
до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району», с. Розівка, Ужгородського району Закарпатської області,
про стягнення 1 952 128,87 грн заборгованості

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – 
Управління західного офісу держаудитслужби в Закарпатській області

Представники сторін, що з`явились у судове засідання: 
від позивача – Куруц А.А., адвокат, ордер серія АО №1222169 від 06.03.2026
від відповідача – Петрецький С.І., ажвокат, довіреність від 23.03.2026
від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Дан С.М. в порядку самопредставництва

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ.

Сюртівська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області звернулась з позовом до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» про стягнення 1 952 128,87 грн заборгованості.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Худенка А.А., про що вказано у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Ухвалою суду від 10.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначино підготовче засідання на 09.04.2026
Суд у підготовчому засіданні 09.04.2026 заслухавши думку учасників справи дійшов висновків про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.05.2026.
У судовому засідання 07.05.2026 судом за участю уповноважених представників сторін проголошено про перехід до стадії прийняття рішення у справі.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позиція позивача.
Між Сюртівською сільською радою (надалі — Орендодавець, Позивач) та Комунальним некомерційним підприємством «Ужгородський районний центр первинної медико санітарної допомоги Ужгородської районної ради» (надалі - Орендар, Відповідач) укладено 7 договорів оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальної громади.
Згідно пункту 5.6 вищезазначених Договорів до обов`язків Орендаря належить укласти договір з Орендодавцем про відшкодування вартості утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, експлуатаційно-господарського обслуговування.
Тому відповідач відповідно видатки на оплату комунальних послуг та енергоносіїв повинно сплачувати відповідно до укладених договорів оренди майна та вимог чинного законодавства за період з 01.01.2021 по 30.09.2024 року.
Просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО- САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ ХОЛМКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ УЖГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ» (89424, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, , с. Розівка, вул. Концівська, буд. 30 а, код код ЄДРПОУ: 38466531) на користь Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (89432, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Сюрте, вул. Ракоці, буд. 2, код код ЄДРПОУ: 04350211) 1 952 128,87 грн (Один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі сто двадцять вісім гривень 87 копійок) витрат балансоутримувача за надані комунальні послуги приміщень переданих за договором оренди № 16, № 17, № 18, № 19, № 20, № 21, № 22 від 03.02.2021 року та договору № №22-02/2023 від 22.02.2023 , за період з 01.01.2021 року по 30.09.2024 року.

Позиція відповідача. 
Відповідач скористався наданим йому правом та подав відзив на позовну заяву за змістом якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вказує, що КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» на підставі отриманої ліцензії укладено з Національною службою здоров`я України Договір №0000-0Х16-М000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантів. 
Договором №0000-0Х16-М000/02.12.2022 про внесення змін до Договору №0000-0Х16-М000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантів Договір №0000-0Х16-М000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантів викладено в новій редакції, в т.ч. Додаток №1, який визначає місця надання послуг. Договір укладено згідно затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №410 типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. 
На території Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області для забезпечення на належному рівні первинної медико-санітарної допомоги жителів населених пунктів Сюртівської об`єднаної територіальної громади, управління якою забезпечує позивач діють: 
АЗПСМ с. Великі Геївці по вул. Головній, 89 в с. В.Геївці 
АЗПСМ с. Батфа по вул. б/н, 15 в с. Батфа 
АЗПСМ с. П.Комарівці по вул. Яноша Бутлера, 17 в с. Паладь-Комарівці 
АЗПСМ с. Ратівці по вул. Добо, 1 в с. Ратівці 
АЗПСМ с. Сюрте по вул. Петефі, 49 в с. Сюрте 
АЗПСМ с. Часлівці по вул. Сентмігалі, 33 в с. Часлівці 
Джерелом формування надходжень відповідача є місцевий бюджет та кошти, оплачені відповідно до Закону України “Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення”. При цьому відповідач не є розпорядником бюджетних коштів.
Жодного разу в жодній формі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» чи її представник не залучався до роботи органів Сюртівської сільської ради, яким затверджувалась сума коштів спрямованих на утримання орендованого майна. 
Жодного разу в жодній формі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» з сторони позивача не повідомлявся, йому не надавались документи, що були б підставою для відшкодування комунальних послуг та витрат експлуатаційно-господарське обслуговування, їх розмір та структуру по кожному з орендованих об`єктів, чи встановлювали б такий обов`язок. 
Відповідач є неприбутковою організацією, некомерційним унітарним підприємством, майно за яким закріплюється на правах оперативного управління згідно положень ст.78 Господарського кодексу України, а в подальшому ст. 12 Закону України від 09.01.2025 року «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» . 
Згідно положень ст. 12 Закону України від 09.01.2025 року «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», яка кореспондується з такою, що втратила чинність ст. 137 Господарського кодексу України право оперативного управління є речовим правом суб`єкта господарювання, що володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим суб`єктом управління об`єктами державної власності, уповноваженим органом місцевого самоврядування) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених законом та власником майна (уповноваженим суб`єктом управління об`єктами державної власності, уповноваженим органом місцевого самоврядування). 
Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується не за призначенням. 
Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.
Акт Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 27.01.2025 року №130720/02 не може бути підставою для нарахування та стягнення з відповідача коштів на відшкодування вартості утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, експлуатаційно-господарського обслуговування.

Позиція третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача 
Представник Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській подала пояснення 130713-15/586-2026 від 27.03.2026 по справі №907/258/26.
Вказує, що згідно статуту Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району», засновником якого виступає Холмківська сільська рада, є правонаступником Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради», КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» не належить до територіальної громади Сюртівської сільської ради, відповідно видатки на оплату комунальних послуг та енергоносіїв повинно сплачувати відповідно до укладених договорів оренди майна та вимог чинного законодавства за період з 01.01.2021 по 30.09.2024 року видатки Сюртівської сільської ради на утримання вищезазначеного комунального майна зданого в оренду становили 2128502,06 грн, які не розподілені між орендарями пропорційно до займаної ними площі в цих Будівлях, з подальшим відшкодуванням, зокрема : 
- відшкодування в розмірі 1952128,87 грн - Комунальним некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району»; 
- відшкодування в розмірі 26576,25 грн – ФОП Пеняк Л.В. (займана площа 12,5 кв.м); 
- відшкодування в розмірі 103540,40 грн -Комунальним некомерційне підприємство «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради» ( загальна займана площа становить 48,7 кв.м); 
- відшкодування в розмірі 34017,40 грн – ФОП Лях М.П. (займана площа 12,5 кв.м); 
- відшкодування в розмірі 12239,14 грн – ФОП Бойчун Д.С. (займана площа 19,6 кв.м).

За період з 01.01.2021 по 30.09.2024 Сюртівською сільською радою оплата коштів на покриття витрат орендарів проведена за рахунок коштів загального фонду бюджету по коду 0112112 «Первинна медична допомога населенню, що надається фельдшерськими, фельдшерсько-акушерськими пунктами» та по коду 0112113 «Первинна медична допомога населенню, що надається амбулаторно-поліклінічними закладами (відділеннями)» в сумі 2128502,06 грн, чим порушено вимоги частин сьомої, дев`ятої та десятої пункту п`ятого статті 22, пункту другого частини першої статті 26, абзацу другого частини другої статті 56 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р. за № 2456-VІ (із змінами), статті 193 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року 436-IV, статті 629 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-IV, пункту 12 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних, установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, частини 1 статті 3 та частини 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (із змінами і доповненнями), пункти 5.6 Договорів оренди №16, №17, №18, №19, №20, №21 та №22 від 03.02.2021 року та пункту 5.9 Договору оренди №22-02/2023 від 22.02.2023, Договору № 9/22 від 21.09.2022, Договору б/ н від 01.03.2023, пункту 2.2.3 Договору №21 від 29.03.2022 та пункту 1.1 
Договору б/н від 01.11.2019 призвело до покриття витрат сторонніх юридичних осіб на зазначену суму. 
Згідно даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності Сюртівської сільської ради дебіторська заборгованість по розрахунках із Комунальним некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району», Комунальним некомерційним підприємством «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради», ФОП Пеняк Л.В., ФОП Лях М.П. та ФОП Бойчук Д.С. в період з 01.01.2021 по 30.09.2024 не значилася.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. 
Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району», засновником якого виступає Холмківська сільська рада, є правонаступником Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради», КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» не належить до територіальної громади Сюртівської сільської ради
Між Сюртівською сільською радою (надалі — Орендодавець, Позивач) та Комунальним некомерційним підприємством «Ужгородський районний центр первинної медико санітарної допомоги Ужгородської районної ради» (надалі - Орендар, Відповідач) укладено 7 договорів оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальної громади, а саме:
Договір оренди №16 від 03.02.2021 року на частину вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 84,34 кв. м, розміщеного за адресою: Ужгородський район, с. Великі Гешці, вул.Головна,89, з метою розміщення фельдшарсько акушерського пункту. Договором №16-01/2023 від 22.02.2023 про зміну сторони договору, внесено зміни в одну із сторін договору, а саме визначено Орендарем - Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району». Відповідно до пункту 1.1 внесено зміни в загальну площу -74,54 кв.м;
Договір оренди №17 від 03.02.2021 року на нежитлову будівлю загальною площею 47,3 кв. м, розміщена за адресою: Ужгородський район, с.ГалочДОО, з метою розміщення фельдшарсько-акушерського пункту. Договором №17-01/2023 від 22.02.2023 про зміну сторони договору, внесено зміни в одну із сторін договору, а саме Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико санітарної допомоги Холмківсько: сільської ради Ужгородського району» - далі Орендар. Відповідно до п.4 Орендодавець та орендар прийшли до згоди розірвати договір оренди та не вважають себе пов`язаними будь якими правами та зобов`язаннями за цим договором (пункт 5 Договору №17-01 /2023);
Договір оренди №18 від 03.02.2021 року на нежитлове приміщення загальною площею 250 кв. м, розміщеного за адресою: Ужгородський район, с.Батфа,15, з метою розміщення амбулаторії загальної практики -сімейної медицини. Договором №18-01/2023 від 22.02.2023 про зміну сторони договору, внесено зміни в одну із сторін договору, а саме визначено Орендарем-Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району»;
Договір оренди №19 від 03.02.2021 року на нежитлове приміщення загальною площею 122кв.м, розміщеного за адресою: Ужгородський район, с. Паладь-Комарівці, вул.Кошута,55 з метою розміщення амбулаторії загальної практики —сімейної медицини. Договором №19 01 /2023 від 22.02.2023 про зміну сторони договору, внесено зміни в в тому числі в одну із сторін договору, а саме визначено Орендарем-Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району». Відповідно до пункту 1.1 внесено зміни в адресу об`єкту оренди , а саме Ужгородський район, с. Паладь-Комарівці, вул. Яноша Бутлера, буд. 17 ;
Договір оренди №20 від 03.02.2021 року на нежитлове приміщення загальною площею 57,7 кв.м, розміщеного за адресою: Ужгородський район, с. Ратівці, вул. Ракоці,43 з метою розміщення амбулаторії загальної практики —сімейної медицини. Договором №20-01 /2023 від 22.02.2023 про зміну сторони договору, внесено зміни в одну із сторін договору, а саме Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» далі - Орендар. Відповідно до п.4 Орендодавець та орендар прийшли до згоди розірвати договір оренди та не вважають себе пов`язаними будь якими правами та зобов`язаннями за цим договором (пункт 5 Договору №20 01/2023);
Договір оренди №21 від 03.02.2021 року на нежитлове приміщення загальною площею 216 кв.м, розміщеного за адресою: Ужгородський район, с. Сюрте, вул. Петефі, 49 з метою розміщення амбулаторії загальної практики —сімейної медицини. Договором №21-01 /2023 від 22.02.2023про зміну сторони договору, внесено зміни в в тому числі в одну із сторін договору, а саме визначено Орендарем- Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району». Відповідно до пункту 1.1 внесено зміни в загальну площу -138,80 кв.м.;
Договір оренди №22 від 03.02.2021 року на нежитлове приміщення загальною площею 217,85 кв.м, розміщеного за адресою: Ужгородський район, с. Часлівці, вул. Сентмігалі, 33 з метою розміщення амбулаторії загальної практики -сімейної медицини. Договором №22 01/2023 від 22.02.2023 про зміну сторони договору, внесено зміни в тому числі в одну із сторін договору, а саме визначено Орендарем-Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району». Відповідно до пункту 1.1 внесено зміни в загальну площу -209,05 кв.м.
Згідно пункту 5.6 вищезазначених Договорів до обов`язків Орендаря належить укласти договір з Орендодавцем про відшкодування вартості утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, експлуатаційно-господарського обслуговування.
Згідно пункту 9.1 вищезазначених Договорів - за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Пунктом 2 Договорів про зміну сторін №16-01 /2023, №18-01/2023, №19-01 /2023, №21 01/2023 та №22-01/2023 від 22.02.2023 передано новому орендарю усі права та обов`язки Первісного орендаря за основним договором, а пунктом 4 Договорів про зміну сторін внесено зміни до пункту 10.1. основних Договорів та визначено, що Договір набуває сили з 01 січня 2021 року і діє до 31 грудня 2025 року.
Отже, усі права та обов`язки по укладеним договорам оренди перешили до Комунального некомершйного підприємства «Центр первинної мелико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» з 01 січня 2021 року.
2 договори (№20 від 03.02.2021 та №17 від 03.02.2021) розірвано з 22.02.2023 на підставі договору №20-01/2023 від 22.02.2023 та №17-01/23 від 22.02.2023 відповідно.
Інші 5 договорів на момент подачі позову діяли.
Також, між Сюртівською сільською радою (надалі — Орендодавець, Позивач) та Комунальним некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» (надалі-Орендар, Відповідач) було укладено Договір оренди нерухомого майна №22-02/2023 від року. Предметом договору виступає будівля амбулаторії загальної практики — сімейної медицини загальною площею 213,10 кв.м, розміщеного за адресою: Ужгородський район, с.Ратівці, вул. Добо 1, буд,20 з метою розміщення амбулаторії загальної практики — сімейної медицини. Відповідно до пункту 1.1 внесено зміни в загальну площу -209,05 кв.м та пунктом 10.1 визначено термін дії договору до 31.12.2025 року.
Відповідно до пункту 5.9 вищевказаного договору до обов`язків орендаря належить здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю за умови наявності таких витрат в балансоутримувача.
Рішенням другої сесії восьмого скликання третє засідання Сюртівської сільської ради №165-02/2021 від 01.06.2021 «Про впорядкування відносин оренди комунального майна» визначено, що надання в оренду комунального майна що належить на праві комунальної власності територіальній громаді, здійснюється в порядку та у спосіб, які встановлені Законом У країни «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX, прийнятими на його підставі нормативними актами, дія яких поширюється на відносини оренди комунального майна, рішеннями Сюртівської сільської ради, договорами оренди комунального майна.
Згідно пункту 8 вищевказаного рішення затверджено в тому числі:
Методику розрахунку орендної плати за майно комунальної власності Сюртівської сільської ради та пропорції її розподілу (надалі- Методика №165);
Типовий договір оренди нерухомого майна.
Відповідно до пункту 3 Методика №165 визначено, що до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плати за послуги, які відповідно до укладених угод зобов`язуються надати орендарю установа, організація на балансі яких перебуває майно.
Пунктом 8 Методики №165 визначено, що витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло-водопостачання, каналізації, за спеціальними рахунками, а в неподільній частині пропорційно розміру займаної загальної площі.
27 січня 2025 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області склала Акт за № 130720/02 (ревізія бюджету Сюртівської територіальної громади та окремих питань фінансово-господарської діяльності Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2024 року) відповідно до якого: «за період з 01.01.2021 по 30.09.2024 року видатки Сюртівської сільської ради на утримання вищезазначеного комунального майна зданого в оренду становили 2128502,06 грн, які не розподілені між орендарями пропорційно до займаної ними площі в цих Будівлях, з подальшим відшкодуванням, зокрема: відшкодування в розмірі 1952128,87 грн - Комунальним некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» ;відшкодування в розмірі 26576,25 грн - ФОП ПенякЛВ. (займана площа 12,5 кв.м);відшкодування в розмірі 103540,40 грн -Комунальним некомерційне підприємство «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» Закарпатської обласної ради.» ( загальна займана площа становить 48,7 кв.м); відшкодування в розмірі 34017,40 грн — ФОП ЛяхМ.П. (займана площа 12,5 кв.м); відшкодування в розмірі 12239,14 грн - ФОП Бойчун АС, (займана площа 19,6 кв.м).»
«Як встановлено в ході ревізії, оплата коштів в сумі 2128502,06 за період з 01.01.2021 по Сюртівською сільською радою проведена за рахунок коштів загального фонду, що призвело до покриття витрат сторонніх юридичних осіб.»

20 травня 2025 року Позивач спрямував вимогу за вих. № 571 /02-37 до Відповідач про добровільне відшкодування вартості витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого майна та надані комунальні послуги в розмірі 1 952 128,87 грн.
23 травня 2025 року Відповідач надав відповідь щодо розгляду вимоги, за № 41/01-11 відповідно до якої вважає, що жодного обов`язку оплати заявлених сум в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району» не виникло і не може виникнути в силу положень бюджетного законодавства та принципів організації відповідача.
Несплата за комунальні послуги в орендованих приміщеннях відповідачем не оспорюється.

ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Положеннями ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦКУ). 
Згідно положень ст. 509 ЦКУ зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦКУ). 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ). 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ). 
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦКУ). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). 
Згідно ст. 631 ЦКУ строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. 
Нормою ст. 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Стаття 334 Цивільного кодексу України визначає момент набуття права власності за договором, зокрема, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
До регламентованих ЦК України способів захисту права власності належать: ? визнання права власності (стаття 392); ? витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (статті 387, 388); ? усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391); ? заборона вчинення дій, які порушують право власності, або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386); ? визнання незаконним правового акта, що порушує права власника (стаття 393); ? зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно (статті 1212, 1213) та інші.
Суд зауважує, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Адже, рішенням суду має вирішуватись питання про захист свого цивільного права та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин, тобто ним мають усуватись перешкоди, які виникли на шляху здійснення особою, яка звернулася з позовом, свого права та інтересу.
Під час розгляду справи суд має перевірити вказане вище у розрізі доводів та доказів, як позивача, так і відповідача, з огляду на тягар доказування, ураховуючи принцип змагальності та диспозитивності, завдань господарського судочинства в цілому.
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань, аби убезпечити особу повторно звертатись до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності визначених, конкретних порушених прав чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права або законного інтересу підлягає вирішенню судами після повного встановлення усіх фактичних обставин справи, а також після з`ясування того, чи існує у позивача право або законний інтерес та чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем (постанови Верховного Суду від 26.09.2023 №916/2237/22, від 17.06.2020 у справі №922/2529/19).
Згідно з частинами першою та другою статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Захист цивільних прав - це застосування компетентним органом передбачених законом способів захисту цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц та від 04.06.2019 у справі №916/3156/17.
Разом із цим у пункті 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19 вказано, що, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах його позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. 
Частиною 1 та 3 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. 
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 
У відповідності до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. 
Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. 
Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин. 
Суд вважає що до вказаного спору не застосовуються положення підпункту Ґ пункту 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України визначає, що до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, належать видатки на оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, оскільки відповідач не відноситься до сфери управління позивача. Позивач не є ні засновником ні учасником Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Холмківської сільської ради Ужгородського району». 
Стаття 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовує відносини Відносини органів місцевого самоврядування з юридичними особами, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад. Проте на думку суду вказана норма не застосовується до спірних правовідносин оскільки відповідач не перебуває у комунальній власності Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. На думку суду у даному спорі підлягає застосуванню стаття 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Стаття 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовує відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.
Відповідно до вказаної статті закону:
1. Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.
2. З питань, віднесених до відання органів місцевого самоврядування, на їх вимогу підприємства, установи та організації, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, надають відповідну інформацію.
3. Органи місцевого самоврядування можуть виступати з ініціативою щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, а також стосовно фізичних осіб - підприємців, які використовують працю найманих працівників, шляхом подання посадовими особами органів місцевого самоврядування відповідного звернення з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.
Таким чином відповідачем через несплату коштів за комунальні послуги порушено пункти 5.6 Договорів оренди № 16, №° 17, № 18, № 19, №20, №21 та №22 від 03.02.2021 року та пункту 5.9 Договору оренди №22-02/2023 від 22.02.2023, Договору № 9/22 від 21.09.2022, Договору від 01.03.2023, пункту 2.2.3 Договору №21 від 29.03.2022 та пункту 1.1 Договору від 01.11.2019, статті 193 Господарського кодексу України (діючого на момент виникнення правовідносин), статті 629 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 poкy.
Оскільки сторонами не оспорюється факт отримання відповідачем комунальних послуг та оплата таких позивачем суд доходить висновків про задоволення позовних вимог.
Суд зазначає, що сам по собі Акт ревізії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 27 січня 2025 року не є самомтійною підставою для стягнення грошових коштів із відповідача проте несплата відповідачем за комунальні послуги знайшла своє відображення у вказаному акті ревізії і данні в акті ревізії узгоджуються з іншими іншим доказами у справі. 

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам – учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. також постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).
За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості для реалізації стандарту більшої переконливості (такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №645/5557/16-ц).
Верховний Суд у постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначив про те, що реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Окрім того, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як обґрунтовано заявлені підлягають до задоволення в заявленому розмірі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, 

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО- САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ ХОЛМКІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ УЖГОРОДСЬКОГО РАЙОНУ» (89424, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, , с. Розівка, вул. Концівська, буд. 30 а, код код ЄДРПОУ: 38466531) на користь Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (89432, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Сюрте, вул. Ракоці, буд. 2, код код ЄДРПОУ: 04350211) 1 952 128,87 грн (Один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі сто двадцять вісім гривень 87 копійок), а також суму 29 281,93 грн (Двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят одна гривня 93 копійки) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – ://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua. 

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2026

Суддя А.А. Худенко