ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року 
м. Харків
справа № 619/776/26
провадження № 22-ц/818/3458/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФДіджи Фінанс» на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 березня 2026 року ухвалене у складі судді Болибока Є.А.,-
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2026 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 2035402863_CARD від 17.01.2021 року у розмірі 46 803,98 грн, одночасно вирішити питання про стягнення 2662,40 грн - витрат по сплаті судового збору та 7000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтовано тим що 17.01.2021 ОСОБА_1 уклала з АТ «ОТП БАНК» кредитний договір № 2035402863_CARD, відповідно до умов якого отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 25600,00 грн. На підставі договору факторингу, право вимоги за названим кредитним договором перейшло від АТ «ОТП БАНК» до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 46803,98 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 25600,00 грн, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 21203,98 грн.
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 12 березня 2026 від 12.03.2026 року позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість в розмірі 4 704,22 грн, судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 266,24 грн.
Рішення обґрунтовано тим, що за умовами кредитного договору № 2035402863 від 17.01.2021, зокрема п. 1.1, сторонами передбачено надання кредиту у розмірі 4 200,00 грн. ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 25 600,00 грн. Із доданих до матеріалів справи доказів вбачається що фактично відповідачем були отримані кредитні кошти у розмірі 4 200, 00 грн які були використані позичальником та в добровільному порядку позивачу не повернуті, тому підлягають стягненню у розмірі 4 704,22 грн, відповідно до графіку платежів та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором.
Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Діджи ФІнанс» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у справі та помилково вважав, що позовні вимоги є доведеними лише частково. Матеріали справи містять докази на підтвердження того, що відповідач особисто підписала Анкету-заяву та Договір про надання споживчого кредиту № 2035402863_CARD від 17.01.2021 року, попередньо ознайомившись і погодившись зі всіма умовами Угоди, Правил Кредитування, Правил користування кредитною карткою та Тарифів Банку, позичальник погодився на відкриття Карткового рахунку та випуску Кредитної картки.
Апелянт наголосив, що відповідачка не спростувала жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами, а з матеріалів справи такі обставини не вбачаються. Вона не зверталась до банка з питанням розірвання договору, а навпаки погодилася та прийняла умови Угоди, Правил Кредитування, Правил користування кредитною карткою та Тарифів Банку. Скаржник також зауважив, що Виписка по картковому рахунку, що є первинним обліковим документом, підтверджує факт користування ОСОБА_1 кредитними картками, а також факт використання кредитних коштів за встановленим кредитним лімітом. Розмір нарахування відсотків, було погоджено сторонами при підписанні договору та зазначено в самому договорі. На протязі користування кредитними коштами зазначені умови не змінювались, а відтак продовження відповідачкою користування картковим рахунком підтверджує його згоду на нарахування саме таких відсотків у розмірі 5% в місяць що були нараховані банком.
16.04.2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідачки, в якому вона заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначає що судом досліджені усі наявні в матеріалах справи докази та винесено законне та обґрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 17.01.2022 року між ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК» укладено кредитний договір № 2035402863_CARD від 17.01.2022 року згідно з яким відповідачу ОСОБА_1 надано кредит на придбання товару та послуг, загальний розмір якого складає 4200,00 грн.(а.с.14)
Згідно п. 1.1 Кредитного договору, кредит надається у розмірі 4200,00 грн. на придбання товару у продавця.
Дата остаточного повернення кредиту 17.02.2022 року. Строк на який надається кредит визначено графіком платежів. Річна база нарахування процентів, зокрема для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 0.01 % річних.
Згідно п. 1.3. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку № 1 до кредитного договору.
Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, датою (моментом) надання Банком та отримання Позичальником Кредиту вважається дата підписання Позичальником Кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням Позичальника коштів на поточний рахунок Продавця 1 на придбання Товару.
Відповідно до п. 2 Кредитного договору, попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайиі АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, ОСОБА_2 висловила бажання оформити картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб.
17.01.2022 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «ОТП Банк» із заявою про відкриття карткового рахунку, підписавши заяву анкету-заяву про надання кредиту.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, клієнт отримав тип картки MC GOLD. Валюта рахунку - гривня, номер рахунку – НОМЕР_1 . 
Також пунктом 2.1. Кредитного договору, визначено умови обслуговування кредитної лінії (надалі - Кредит/Кредитна лінія). За користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до Договору (надалі - Інформаційний листок). На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить: 5 % в місяць. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою (надалі - Правила), Інформаційного листка. Тарифами Банку, які розміщені на Офіційному сайті Банку (у розділі «Дебетні та кредитні картки»).
У матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту, що містить підпис відповідача про його ознайомлення з умовами кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.14).
Паспортом споживчого кредиту встановлено 0,01 % (річних) - процентна ставка, що діє протягом пільгового періоду до 55 днів, 5% (в місяць) - процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду. Тривалість пільгового періоду може коливатися від 52 до 55 днів, залежно від кількості календарних днів у місяцях, протягом яких він діє. Діє тільки для операцій, здійснених у торгівельній мережі та мережі Інтернет.
Відповідно до Додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 2035402863 від 17.01.2022 року, Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, загальною вартістю кредиту в розмірі 4704,22 грн. Щомісячний платіж позичальника становить 362,00 грн, крім останнього – 360,22 грн (а.с. 14 зворот).
Згідно з рахунком-фактурою № 7623686 від 17.01.2021, виданим ТОВ «Комфі Трейд», покупцем було придбано смартфон Samsung Galaxy А51 4/64GbWhite у кількості 1 шт. Стартовий пакет Vodafon Super Net. Загальна сума 7 200,00 грн. Факт оплати підтверджується копією фіскального чека ТОВ «Комфі Трейд» від 17.01.2021, в якому відображено придбання вищевказаного смартфона та супутніх послуг на загальну суму 7 200,00 грн. також зазначено про передоплату у розмірі 3000,00 грн.
Крім того, матеріали справи містять Специфікацію до кредитного договору, видану ТОВ «Комфі Трейд», яка підтверджує передачу покупцеві товару та супутніх послуг. Вартість 7 200,00 грн. Сума належна до перерахування - 4200,00 грн. Сума початкового внеску 3 000,00 грн.
Згідно з наданими АТ «ОТП Банк» розрахунку заборгованості станом на 15.03.2024 року за відповідачем рахується заборгованість у сумі 46803,98 грн (а.с. 18-20).
Крім того, до позовної заяви було додано виписку з особового рахунку відповідача за період з 17.01.2021 року по 15.03.2024 року зі змісту якого вбачається що відповідач отримала кредитні кошти в загальному розмірі 25600,00 грн, активно користувалась ними, вбачається рух грошових коштів.(а.с.11)
15.03.2024 між АТ «Отп Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу №15/03/24, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2035402863_CARD від 17.01.2021. (а.с.25-27)
Відповідно до акту-приймання передачі реєстру боржників по договору факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 року вбачається що клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників №1.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 року вбачається АТ «Отп Банк» відступило ТОВ «ДІджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором №№ 2035402863_CARD від 17.01.2021 до боржника ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить – 46803,98 грн, яка складається з тіла кредиту – 25600,00 грн та відсотків – 21203,98 грн.
Даними платіжної інструкції №1 та №2 від 15.03.2024 року підтверджується, що ТОВ «Діджи ФІнанс» сплатило АТ «Отп Банк» грошові кошти в загальному розмірі 7 739 745,59 грн. Призначення платежу : « оплата згідно Договору факторингу №15/03/24 від 15.03.24 реєстр боржників №1 без ПДВ» (а.с.21).
Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у цьому випадку АТ «ОТП Банк».
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент, а саме споживач послуг банку, лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вірно зазначив що відповідачем було отримано кредитні кошти на суму 4200,00 грн на придбання товару що зокрема підтверджується рахунком-фактурою № 7623686 від 17.01.2021, виданим ТОВ «Комфі Трейд»,Специфікацію до кредитного договору, видану ТОВ «Комфі Трейд» та умовами кредитного договору відповідно до яких визначено що сума кредиту – 4200,00 грн.
Проте суд першої інстанції не звернув уваги що розділом 2 кредитного договору передбачено відкриття карткового рахунку відповідачу та видача кредитної картки із встановленням кредитного ліміту.
Згідно зі статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» та частинами першою, другою статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, чинного на час виникнення спірних правовідносин, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з пунктом 5.4 цього Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Пунктом 5.6 вказаного Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 214/1423/15-ц (провадження № 61-8821св24).
На підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості позивачем долучено виписку рух коштів по рахунку відповідача за період з 17.01.2021 року по 15.03.2024 року, за змістом якої вбачається що відповідач отримала кредитні кошти від банку в загальному розмірі 25600,00 грн що також відображено в розрахунку заборгованості.
ТОВ «Діджи Фінанс», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просило у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.
Відповідно до п.1.1. дата остаточного повернення кредиту 17.02.2022 року. Строк на який надається кредит визначено графіком платежів. Річна база нарахування процентів, зокрема для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 0.01 % річних.
Також пунктом 2.1. Кредитного договору, визначено умови обслуговування кредитної лінії (надалі - Кредит/Кредитна лінія). За користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до Договору (надалі - Інформаційний листок). На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить: 5 % в місяць. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою (надалі - Правила), Інформаційного листка. Тарифами Банку, які розміщені на Офіційному сайті Банку (у розділі «Дебетні та кредитні картки»).
Оскарживши рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у сумі 21203,98 грн станом на 15.03.2024 при цьому, розрахунок заборгованості за відсотками позивачем здійснено після закінчення строку дії кредитного договору. Крім того, у наданому позивачем розрахунку не зазначено за якою процентною ставкою було нараховано заборгованість.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, пункти 53,53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).
При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. 
Нарахування первісним кредитором відповідачу за вищезазначеним договором відсотків та прострочених відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору – 17.02.2022 року є безпідставним.
Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вимог про стягнення інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.
Так первісним кредитором в період з 17.01.2021 року по 17.02.2022 року було здійснено нарахування відсотків на суму 1897,96 грн.
Отже загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за період з 17.01.2021 року по 17.02.2022 року становить 28002,18 грн, що складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в межах визначеного кредитним договором строку кредитування.
Крім того, зі змісту виписки за особовим рахунком №НОМЕР_2 за період з 17.01.2021 по 15.03.2024 року вбачається що відповідач здійснювала часткове погашення кредиту, загальна сума таких погашень становить 14 253,59 грн.
Враховуючи викладене загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем із урахування здійснених платежів, становить 13 748,59 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладе, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід змінити, позов ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення заборгованості належить задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2035402863_CARD від 17.01.2021 року в загальному розмірі 13 748,59 грн.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову становить 2662,40 грн, сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги становить 3993,60 грн.
Оскільки вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме 29,37% з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» належить стягнути 1954,86 грн судового збору. 
Згідно з ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). 
Із положень ч.ч. 1-5ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
В силу ч.ч. 2, 3, 8ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. 
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. 
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). 
На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). 
Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. 
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. 
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 7 000,00 грн.
Так, матеріали справи свідчать про те, що між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі директора Романенка М.Е. та адвокатом Білецьким Б.М. укладено Договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.07.2025. Загальна вартість Послуг складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8. даного Договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.9. даного Договору.
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., адвокат надав ТОВ «Діджи Фінанс» правничу (правову) допомогу на загальну вартістю 7 000,00 грн.
Враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги задоволено частково, колегія судді приходить висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача на користь Тов «Діджи Фінанс» 2055,90 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - задовольнити частково.
Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 березня 2026 – змінити в частині визначеного судом розміру заборгованості.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за кредитним договором №2035402863_CARD від 17.01.2021 року в загальному розмірі 13 748 (тринадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 59 коп.
Здійснити перерозподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) судовий збір в розмірі 1954 (одна тисяча п`ятдесят чотири) гривні 86 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2055 (дві тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 90 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:       О.Ю. Тичкова

Судді:         О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук