Справа № 357/7226/26
1-кп/357/859/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 , 
розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні № 12026116250000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, із професійно-технічною освітою, працює виготовлювачем в ФОП « ОСОБА_4 , раніше судимий
-вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, 

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026116250000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2026, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України. 

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. 
Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (далі – Положення), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі – посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.
У січні 2026 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив терміново придбати посвідчення водія на власне ім`я з наданням права керування транспортними засобами категорії «В», «В1» для використання у власних потребах.
При цьому, ОСОБА_3 , достовірно знав, що для отримання посвідчення водія необхідно пройти відповідне навчання, а бланк посвідчення виготовляється та видається уповноваженими державними органами.
Попри це, ОСОБА_3 за допомогою мережі інтернет зв`язався та домовився із невстановленою особою, яка за грошову винагороду обіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія.
З метою реалізації домовленості ОСОБА_3 , у січні 2026 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом використання месенджеру на власному мобільному телефоні відправив невстановленій досудовим розслідуванням особі свої фотознімки та свої анкетні дані, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , та таким чином вчинив пособництво у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права.
В подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа за допомогою служби доставки «Нова Пошта», передала ОСОБА_3 підроблений офіційний документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що перебувають в офіційному обігу на території України, а саме, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане ТСЦ 1842 від 06.01.2026 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «В» та «В1», з метою його використання іншою особою, за що сплатив грошові кошти в сумі 19000,00 гривень.
За таких обставин ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, 16 квітня 2026 року приблизно о 21 год 30 хв в м. Узин Білоцерківського району Київської області по вул. Незалежності, 56 на автодорозі, працівниками полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, а саме поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ОСОБА_5 було зупинено транспортний засіб - автомобіль марки Opel Kadett, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Під час вимоги працівників поліції надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 є підробленим, маючи злочинний умисел, спрямований на використання підробленого документу з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності в нього права на керування транспортним засобом, надав для перевірки підроблений документ, а саме посвідчення водія на власне ім`я, серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 1842 від 06.01.2026, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що перебувають в офіційному обігу на території України, яке придбав у січні 2026 року у невстановленої досудовим розслідуванням особи, таким чином вчинив використання завідомо підробленого документа.
За таких обставин ОСОБА_3 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

3. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Частина 1 статті 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут. 
Санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк
Частина 4 ст. 358 КК України передбачає відповідальність за використання завідомо підробленого документа.
Санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк
У відповідності до приписів ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, 4 ст. 358 КК України відноситься до проступків.
Частиною 2 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК заявлене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Також до обвинувального акта додана заява обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні від 29.04.2026. 
Відтак Суд розглянув обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

4. У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до змісту обвинувального акта, заяви обвинуваченого ОСОБА_3 обставинами встановленими органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, є такі: 
Згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. 
Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (далі – Положення), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі – посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.
У січні 2026 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив терміново придбати посвідчення водія на власне ім`я з наданням права керування транспортними засобами категорії «В», «В1» для використання у власних потребах.
При цьому, ОСОБА_3 , достовірно знав, що для отримання посвідчення водія необхідно пройти відповідне навчання, а бланк посвідчення виготовляється та видається уповноваженими державними органами.
Попри це, ОСОБА_3 за допомогою мережі інтернет зв`язався та домовився із невстановленою особою, яка за грошову винагороду обіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія.
З метою реалізації домовленості ОСОБА_3 , у січні 2026 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом використання месенджеру на власному мобільному телефоні відправив невстановленій досудовим розслідуванням особі свої фотознімки та свої анкетні дані, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , та таким чином вчинив пособництво у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права.
В подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа за допомогою служби доставки «Нова Пошта», передала ОСОБА_3 підроблений офіційний документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що перебувають в офіційному обігу на території України, а саме, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане ТСЦ 1842 від 06.01.2026 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «В» та «В1», з метою його використання іншою особою, за що сплатив грошові кошти в сумі 19000,00 гривень.
Крім цього, 16 квітня 2026 року приблизно о 21 год 30 хв в м. Узин Білоцерківського району Київської області по вул. Незалежності, 56 на автодорозі, працівниками полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, а саме поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ОСОБА_5 було зупинено транспортний засіб - автомобіль марки Opel Kadett, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Під час вимоги працівників поліції надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 є підробленим, маючи злочинний умисел, спрямований на використання підробленого документу з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності в нього права на керування транспортним засобом, надав для перевірки підроблений документ, а саме посвідчення водія на власне ім`я, серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 1842 від 06.01.2026, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що перебувають в офіційному обігу на території України, яке придбав у січні 2026 року у невстановленої досудовим розслідуванням особи, таким чином вчинив використання завідомо підробленого документа.

5. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 . Зокрема обвинувачений повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

6. Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , Суд у відповідності до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та кримінальні правопорушення проти журналістів, шкоди іншим особам не завдав, має постійне місце проживання, характеристики з місця проживання, згідно з якою зарекомендував себе негативно, працевлаштований в ФОП « ОСОБА_4 » на посаді виготовлювача, раніше неодноразово судимий. Зокрема вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2022 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 14.04.2025 згідно довідки Жит №29907 від 14.04.2025 по відбуттю покарання. За медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, виключений з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 за станом здоров`я, на обліку Білоцерківського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має.
Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе без його ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання: 
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_3 призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Суд зауважує, що пробаційний нагляд або обмеження волі зважаючи на відсутність майнової шкоди для третіх осіб, наявність обставини, що пом`якшує покарання, буде надто суворим для нього покаранням.

7.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.
7.1. Цивільний позов.
Цивільний позов у справі не заявлявся. 

7.2.Процесуальні витрати.
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається зі наданих прокурором матеріалів витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні складають 2 888,16 грн, що підтверджується:
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12026116250000031, висновок експерта від 23.04.2026 № СЕ-19/111-26/21481-ДД, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 2 888,16 грн;
З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 витрати на проведення експертного дослідження у сумі 2 888,16 грн підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про відшкодування інших понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

7.3.Винагорода викривачу.
Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

7.4. Спеціальна конфіскація.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

7.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.
7.5.1.Запобіжні заходи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні не застосовувались.

7.5.2.Арешт майна.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.
Ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 17.04.2026 у справі №357/933/26 накладено арешт в кримінальному провадженні № 12026116250000031 від 17.04.2026, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на виявлене та тимчасово вилучене 16.04.2026 в АДРЕСА_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого ТСЦ 1842 від 06.01.2026 на ім`я ОСОБА_3 . Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.
Зважаючи на те, що суд під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження має вирішити долю речових доказів, наявні підстави для скасування арешту зазначеного майна.

7.5.3.Щодо речових доказів і документів.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Постановою дізнавача від 17.04.2026 про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, у цьому кримінальному провадженні визнано речовим доказом посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1842 від 06.01.2026 на ім`я ОСОБА_3 , на право керування транспортними засобами категорії В 1 та В, що по зовнішньому огляду має ознаки підроблення, яке було поміщено до спецпакету SUD 1128613, яке зберігається у матеріалах кримінального провадження №12026116250000031 від 17.04.2026.
Суд зауважує, що речовий доказ у вказаному кримінальному провадженні, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 є додатком до висновку експерта №СЕ-19/111-26/21481-ДД, знаходиться в матеріалах досліджуваної справи разом з іншими матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує посвідчення водія із серією та номером ВКХ 616051, виданого ТСЦ 1842 від 06.01.2026 на ім`я ОСОБА_3 , на право керування транспортними засобами категорії В 1 та В, що по зовнішньому огляду має ознаки підроблення, яке було поміщено до спецпакету SUD 1128613, яке зберігається у матеріалах кримінального провадження №12026116250000031 від 17.04.2026 - зберігати при матеріалах справи.
Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1.  ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
1.2. Призначити  ОСОБА_3  покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
1.3. Призначити  ОСОБА_3  остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
2. Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2 888,16 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім гривень 16 копійок).
3. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 17.04.2026 у справі №357/933/26 накладено арешт в кримінальному провадженні № 12026116250000031 від 17.04.2026, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на виявлене та тимчасово вилучене 16.04.2026 в АДРЕСА_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого ТСЦ 1842 від 06.01.2026 на ім`я ОСОБА_3 .
4. Речові докази, а саме: 
- посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1842 від 06.01.2026 на ім`я ОСОБА_3 , на право керування транспортними засобами категорії В 1 та В, що по зовнішньому огляду має ознаки підроблення, яке було поміщено до спецпакету SUD 1128613, яке зберігається у матеріалах справи № 357/7226/26, провадження № 1-кп/357/859/26 - зберігати при матеріалах справи.
5. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
6. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_6