СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/382/25
пр. № 1-кп/759/498/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 22024101110000481 від 20.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгородці Соколівського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, настоятеля парафії Святого Великомученика Юрія Переможця у Святошинському районі м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України
сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_5 
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати так зв. «спеціальну військову операцію» в Україні.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 12.08.2024 строком на 90 діб.
Поряд з цим, 16.03.2022, у встановленому законодавством України порядку, набрав чинності Закону України № 2110-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення кримінальної відповідальності за виготовлення та поширення забороненої інформаційної продукції», відповідно до якого внесено зміни до Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131), а саме його положення доповнено статтею 436-2.
В той же час, у громадянина України ОСОБА_3 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше ІНФОРМАЦІЯ_15 року, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у виготовленні, поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.
Так, громадянин України ОСОБА_3 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, за допомогою особистого комп`ютера, під`єднаного до глобальної мережі Інтернет, зареєстрував обліковий запис у соціально-орієнтованій мережі «Facebook» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_6 », який нараховує 146 підписників.
У подальшому, з ІНФОРМАЦІЯ_15 по 25.04.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_3 , діючи умисно, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, з метою виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в України та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою особистого комп`ютера, під`єднаного до глобальної мережі Інтернет, з використанням раніше створеного акаунту « ОСОБА_6 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в соціально-орієнтованій мережі «Facebook», здійснив поширення попередньо виготовлених матеріалів, які містять виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а саме: 
- 17.08.2022 розмістив на своїй сторінці публікацію під назвою «"СПАСИТЕЛЬНА" ПРОПОРЦІЯ».
-  11.11.2022 розмістив на своїй сторінці публікацію під назвою « Слава Богу за все! ».
-  10.04.2024 розмістив на своїй сторінці публікацію, яка починається словами «Якщо Ви ще маєте якийсь сумнів в істинності написаного вище …» і закінчується словами «…Господи, помилуй! Амінь!».
-  11.04.2024 розмістив на своїй сторінці публікацію, яка починається словами «Перш ніж рекомендувати прочитати цілу книгу …» і закінчується словами «…якщо не покаєтесь, то усі (так само) загинете (див. Лк. 13: 3, 5)…».
-  18.04.2024 розмістив на своїй сторінці публікацію, яка починається словами «Розв`яжіть, будь ласка, задачу з Небесної арифметики …» і закінчується словами « …Жахніться! І починайте каятися!.. ».
-  23.04.2024 розмістив на своїй сторінці публікацію, яка починається словами «Священна війна - це крайнє богопротивлення, богоборство! …» і закінчується словами «…Ой, щось ми заговорились… Господи, помилуй!».
-  25.04.2024 розмістив на своїй сторінці публікацію, яка починається словами «Вітаю Вас! Дочитавши до цього місця і сказавши «Амінь!» …» і закінчується словами «…« Віра твоя спасла тебе! » (Дет. див. про спасіння власною вірою у наступному розділі)».
В подальшому, маючи 146 підписників акаунту « ОСОБА_6 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », надав їм та необмеженій кількості інших користувачів соціально-орієнтованої мережі «Facebook» доступ до ознайомлення із вказаними матеріалами.
Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №8618/24-36 від 16.10.2024, у текстах публікацій, розміщених в соціальній мережі «Facebook» на сторінці з обліковим ім`ям « ОСОБА_6 » міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України. Вказані висловлювання мають публічний і систематичний характер, і були розповсюджені з використанням засобу масової комунікації Інтернет.
Таким чином ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в тому числі сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в України та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, діючи умисно, цілеспрямовано, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, переслідуючи ідеологічні мотиви, переслідуючи прямий умисел, направлений на виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, за допомогою створеного акаунту « ОСОБА_6 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в соціально-орієнтованій мережі «Facebook» здійснив поширення попередньо виготовлених матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.
При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснював вказані протиправні діяння під час триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довів свій злочин до кінця.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав та показав, що є священником, має вищу богословську освіту, проповідує Біблію і бореться в своїх творах з єрессю. В інформаційному релігійному просторі останнім часом з`явилась єресь, тобто неправдиве вчення, на що він був зобов`язаний реагувати. Так, в квітні 2022 Священний Синод ухвалив рішення, які суперечать біблійському вченню, а саме: що вбивство окупантів не є гріхом та що українцям не треба каятись в разі вбивства російського окупанта. Дбаючи щоб український народ не страждав, він викрив єресь, про що написав листи учасникам Синоду - єпископам, але був проігнорований, тому почав вчити людей в інформаційному інтернет просторі, розміщав свої статті на власній відкритій сторінці в мережі «Facebook». ОСОБА_9 говорив, що нам треба каятись, і каятись необхідно перед Богом, а не окупантами, це вірне Біблійне вчення, проілюстроване сучасними прикладами, такі як тема війни. Війна - це наслідки нашого духовного стану, нашої безбожності. Наприклад, ми самі вбиваємо своїх дітей тому що робимо аборти, і в цьому треба каятись, так само і вбивство окупанта є гріхом, в якому теж треба покаятись, а якщо не покаятись, війна не закінчиться. ОСОБА_3 категорично стверджував, що не виправдовував російську агресію, а навпаки, засуджував її, що буквально випливає з його постів. Він називав росіян в своїх постах терористами, маньяками, війну називав геноцидом, росію - терористичною країною, сатаністами, РПЦ - окупаційною церквою, вважає, що відтоді як створилась московія, росіяни одразу захотіли нас знищити, але слідчі подали на експертизу лише фрагменти творів. Слідчі повелися як єретики, тобто коли в них немає аргументів, вони вдаються до брехні і фальсифікації. Кримінальну справу обвинувачений вважав сфабрикованою та обумовленою переслідуванням за його думку, свої твори вважав не політичними, а богословними; він видалив би окремі частини, якби йому про це сказали. Слідчі порушили права ОСОБА_3 на захист, не дали можливості свідчити, відмовлялись прийняти документи, заслухати аргументи, сказали, що є експертиза, і нічого більше не треба, він надіслав документи, але вони були проігноровані. Упередженість слідства також виразилась в тому, що не взяли до уваги, що ОСОБА_3 є волонтером, перераховує гроші на ЗСУ, і це безпосередньо відбулось навіть під час обшуку в його житлі, свідки обвинувачення були запрограмовані. Обвинувачений також просив взяти до уваги, що докази, зокрема висновок експерта є недопустимим доказом, він не є науковим, складався не богословами, дослідженню підлягали вирвані з контексту уривки, взято до уваги лише 7 публікацій з 19-ти, внаслідок чого основний зміст та ідея постів були спотвореними, а висновки експерта є недостовірними, перекрученими, адже він не стверджував викладене у висновку. Також, ОСОБА_3 вважав, що в його діях відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення так як його пости не мали наслідків, вони не перепощувались читачами.
Додатково обвинувачений ОСОБА_3 показав, що відкриту сторінку в мережі «Facebook» створив сам і задовго до початку війни, має близько 200 підписників, статті писав сам, мав на меті заликати український народ по покаяння, врятувати народ від духовного знищення, всі пости в соціальних мережах та своїх книгах доповнює приміткою, що цей текст не для всіх.
На підтримку своєї позиції стороною захисту було залучено свідків, які були допитані в суді.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що з обвинуваченим познайомилась в 2014 році, він проводив у Володимирському соборі недільні школи, зараз є прихожанкою церкви, де служить ОСОБА_3 , він є духовним лідером прихожан, добре володіє питаннями християнства, знає Біблію. З публікаціями ОСОБА_3 в мережі «Facebook» ознайомлена, так як давно підписана на нього, статті опубліковані у відкритому доступі. Статті містять заклики до українського народу про необхідність покаятися, щоб не було злочинів, які зараз відбуваються в Україні. Наразі позиція офіційної церкви полягає в тому, що вбивство окупанта - не гріх, але вони з обговорили це питання і вирішили, що вбивство окупанта - це гріх. Автор в постах нічого не нав`язує, їх мета - покаяння, тобто зміна думки, також в дописах йдеться про відповідальність за своє життя і свої вчинки. Додатково свідок показала, що ОСОБА_3 ніколи не виправдовував російську агресію, а навпаки, засуджував її, допомагав військовим ЗСУ, у нього загинув на війні брат, пости, про які йдеться, написані на релігійну тему, а не про війну.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що з ОСОБА_3 познайомились в 2014 році у Володимирському соборі, де він проводив недільні школи. Переконавшись, що він щиро вірить в Бога, посвятив себе Богу , стала прихожанкою його церкви. З постами ОСОБА_3 в мережі «Facebook» знайомилась, підписана на автора, коли почалася війна, вони з іншими обговорювали ці теми в церкві, статті про покаяння, щоб люди не грішили. Також, ОСОБА_3 в своїх статтях засуджує війну, геноцид, закликає захищати країну, в них нічого немає проти людини і країни. Додатково свідок показала, що для усвідомлення змісту цих статей треба жити християнством, знати християнство і Біблію, а ті, хто цього не розуміє, можуть сприймати тексти буквально, перед текстами завжди було застереження, що вони не для всіх.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що знає ОСОБА_3 з 2013 року, він є її духовним наставником. Статті читала, підписана на «Facebook». ОСОБА_3 піклується про духовне зцілення людей, закликає людей покаятися перед Богом, ніколи не виправдовував збройну агресію рф, повідомляв, що статті не для всіх.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що є богословом, магістром богослов`я, вищу релігійну освіту, капеланом ЗСУ, ОСОБА_3 знає з постів, книг, творчості, на запит адвоката ОСОБА_5 був покликаний провести дослідження публікацій ОСОБА_3 та висновку експерта з питаннями, пов`язаними з обвинуваченням. ОСОБА_14 зазначив, що висновок експерта є неповним так як експертному дослідженню було піддано не всі 19 постів, а тому і досліджено лише частина релігійної полеміки. Таке порушення випливає на об`єктивність висновку. В постах ОСОБА_3 , які надавались експертам, він знайшов засудження агресії рф, автор називав росіян окупантами, терористами, мародерами, війну - геноцидом українського народу, агресорів - сатанистами. У висновку експерта ці частини текстів проігноровано, тим самим текст було перекручено, експерт вдався до хибних висновків, які не стосуються основної суті постів. Експертами не проаналізовано історію створення текстів. Насправді пости виникли як рух пастора проти єресі, він зазначав, що війна - це наслідки гріхів людей і беззаконня. Такі висновки грунтуються на постулатах Біблії, вони містять незгоду з офіційною позицією УПЦ, яка виправдовує вбивства окупантів. Експерти не належно провели буквальний розбір тексту, де розглядається кожне слово. Автор може вкладати своє бачення в кожне слово, авторське розуміння слів може відрізнятися від визначень в тлумачних словниках. Наприклад, слово покаяння у експертів політизовано, а ОСОБА_3 писав про переміну мислення. Експерти невірно розтлумачили зміст тексту, вони не мають відповідного богословського фаху, а проста людина може невірно зрозуміти суть публікацій, висновок не причетний до науки філології. Додатково свідок показав, що при складанні свого висновку спеціаліста користувався текстами ОСОБА_3 , висновком експерта, Біблією, тим більше такі ідеї покаяння вони постійно пропагандують. 
Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-2 КК України, його вина у виготовленні, поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації, розпочатої у 2014 році, доводиться матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Судом було безпосередньо досліджено в судовому засіданні письмові документи, надані стороною обвинувачення як докази в цьому кримінальному провадженні, а також рішення з процесуальних питань.
Згідно рапорту оперуповноваженого 3 відділу УЗНД ГУ СБУ у Києві та Київській області від 11.06.2024, ним отримано інформацію щодо протиправної діяльності гн-на ОСОБА_3 , а саме: що останній в соціальних мережах розповсюджує антиукраїнські матеріали та контенти, направлені на виправдовування збройної військової агресії рф проти України (т. 1 а.с. 126-127). За наслідками опрацювання інформації, викладеної в рапорті, начальником ГУ СБУ у м. Києві та Київській області 14.06.2024 подано повідомлення про кримінальне правопорушення (т. 1 а.с. 128).
Згідно акту огляду відкритих джерел інформації від 14.06.2024 в ході огляду здійснено вхід до мережі Інтернет, після чого виявлено персональну сторінку ОСОБА_3 в соціальній мережі «Фейсбук», зроблено скриншоти наявної інформації. Так, було виявлено публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; та публікації на релігійну тематику від 03.11.2022 під назвою «Українці хочуть, щоб закінчилась війна! А чого хоче Бог?!», «"СПАСИТЕЛЬНА" ПРОПОРЦІЯ»; від 25.07.2022 «Хто винен?»; 06.06.2022 «Воїне! Не слухай богопротивне богохульство єретиків ПЦУ: «Вбивство окупанта - не гріх, а добро…»; від 24.05.2022 «Українці, ви хочете, щоб грі війна-геноцид-моровиця припинилася?» від 16.04.2022 «Наші повідомлення адресовані дуже вузькому колу читачів, їх можна (без шкоди для себе) читати тільки тим, хто щиро шукає Істини, а не виконання своєї волі, тільки тим, хто шукає слави Бозюої , а не своєї, тільки тим, для кого Слово Боз/се (Біблія) - це слово Боже, а не пустий звук! Лукавим і ліцемірам цілковито протипоказано читати ці тексти-свідчення.»; 14.04.2022 «Як тільки ми заговорили про покаяння; що українцям потрібно каятися, що ми тяжко-смертельно хворі (насамперед духовно - про що свідчить анти-Божий, анти-Христів стан ПЦУ); 12.04.2022 «Ознайомившись з рішенням Синоду ПЦУ від 21.03.2022, ми надіслали єпископам ПЦУ цього листа» (т. 1 а.с. 129-154). 
20.06.2024 відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, було внесено до ЄРДР (т. 1 а.с. 155).
За даними протоколу огляду відкритих джерел інформації від 02.07.2024, в ході огляду здійснено вхід до мережі Інтернет за допомогою Інтернет браузера «Google Chrome», до пошукового поля головної сторінки браузера введено пошуковий критерій « ОСОБА_6 », після чого виявлено персональну сторінку ОСОБА_3 в соціальній мережі «Фейсбук», з посилання на яку були виявлені публікації приналежності ОСОБА_3 до незаконної діяльності проти України, антиукраїнські публікації та записи. Було зроблено скриншоти наявної інформації. (т. 1 а.с. 165-183).
За даними протоколу огляду відкритих джерел інформації від 16.07.2024, слідством в ході огляду здійснено вхід до мережі Інтернет браузера «Google Chrome», до пошукового поля головної сторінки браузера введено пошуковий критерій « ОСОБА_6 », після чого виявлено персональну сторінку ОСОБА_3 в соціальній мережі «Фейсбук», з посилання на яку були виявлені публікації приналежності ОСОБА_3 до незаконної діяльності проти України, антиукраїнські публікації та записи. В подальшому здійснено огляд вказаної особистої сторінки 
ОСОБА_18 ході огляду виявлено публікації (пости) ОСОБА_3 в соціальній мережі «Фейсбук», а саме:
- 17.08.2022 під назвою «"СПАСИТЕЛЬНА" ПРОПОРЦІЯ», яка починається словами «Педагогічно дану ситуацію (триваючу війну-геноцид) у світі принципу-дії цього духовного закону (співвідношення кількості праведників (тих, хто кається) до кількості тих, хто не кається, хто живе лицемірно-беззаконно) можна зобразити так ….» і закінчується словами «Отже, або збільшується кількість праведників, або зменшується кількість населення - третього не дано» (текст № 1);
-  11.11.2022 під назвою « Слава Богу за все! », яка починається словами «Оскільки слово про Промисел Божий, безумовну Любов Божу до всіх і кожного, про Євхаристію-Подяку - це основа покаяння, духовного життя та духовного зростання, то зараз ще раз (сто перший раз) повторимо те, про що ми свідчили-повідали вище. Кожна чаша скорбот, кожен хрест - це дар Божий на спасіння!!!» і закінчується словами « Слава Богу за все! » (текст № 2);
-  10.04.2024 , яка починається словами «Якщо Ви ще маєте якийсь сумнів в істинності написаного вище…» і закінчується словами «…Господи, помилуй! Амінь!» (текст № 3).
- 11.04.2024, яка починається словами «Перш ніж рекомендувати прочитати цілу книгу …» і закінчується словами «…якщо не покаєтесь, то усі (так само) загинете (див. Лк. 13: 3, 5)…» (текст № 4).
- 18.04.2024, яка починається словами «Розв`яжіть, будь ласка, задачу з Небесної арифметики …» і закінчується словами «…Жахніться! І починайте каятися!..» (текст № 5).
- 23.04.2024, яка починається словами «Священна війна - це крайнє богопротивлення, богоборство! …» і закінчується словами «…Ой, щось ми заговорились… Господи, помилуй!» (текст № 6).
- 25.04.2024, яка починається словами «Вітаю Вас! Дочитавши до цього місця і сказавши «Амінь!» …» і закінчується словами «…«Віра твоя спасла тебе!» (Дет. див. про спасіння власною вірою у наступному розділі)» (текст № 7). (т. 1 а.с. 184-200).
Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 8618/24-36 від 16.10.2024, у текстах публікацій, умовно позначених як тексти №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, розміщених в соціальній мережі «Facebook» на сторінці з обліковим ім`ям « ОСОБА_6 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і зафіксованих в протоколі огляду від 16.07.2024, - містяться виправдовування збройної агресії російської федерації проти України. Ці висловлювання мають публічний і систематичний характер і були розповсюджені з використанням засобу масової комунікації Інтернет (т. 1 а.с. 204-228).
Відповідно до протоколу обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 від 20.11.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, було виявлено і вилучено речі, які належать ОСОБА_3 , а саме: ноутбук «Dell» моделі «VOSTRO 3360», мобільний телефон марки «Редмі», системний блок «Vento A8» (т. 2 а.с. 9-16). Вилучені речі постановою слідчого від 20.11.2024 визнано речовими доказами (т. 2 а.с. 23-24)
За протоколом огляду від 21.11.2024, оперуповноважений, який діяв на виконання доручення слідчого, провів огляд вилучених в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , речей. Мобільний телефон «Редмі», MEID: НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , не має блокування. В ході огляду здійснено вхід до додатку «Фейсбук», в якому підключено профіль під назвою « ОСОБА_6 ». При переході до вкладки «меню» профілю та переході до «налаштувань та конфіденційності», де відкрито вкладку «інформація профілю» та «контактна інформація», було виявлено, що аккаунт « ОСОБА_6 » зареєстровано за номером мобільного телефону НОМЕР_4 та електронними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Також у вкладці «налаштування профілю» міститься персональне посилання на профіль « ОСОБА_6 » « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (т. 2 а.с.27-29).
За протоколом огляду від 28.11.2024, оперуповноважений, який діяв на виконання доручення слідчого, провів огляд вилучених в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , речей, а саме системного блоку «Vento A8», який знаходиться в робочому стані і не має блокування. В ході огляду здійснено вхід до інтернет браузеру «Google Chrome», у якому виявлено посилання на персональну сторінку в соціальній мережі «Фейсбук» « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому підключено профіль « ОСОБА_6 ». Далі здійснено перехід до вкладки «меню» профілю та перхід до «налаштувань та конфіденційності», де відкрито вкладку «інформація профілю» та «контактна інформація», за результатами чого виявлено, що аккаунт « ОСОБА_20 » зареєстровано за номером мобільного телефону НОМЕР_4 та електронними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Також у вкладці «налаштування профілю» міститься персональне посилання на профіль « ОСОБА_6 » « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Надалі виявлено на робочому столі файли, які за змістом відповідають публікаціям ОСОБА_3 у соціальній мережі «Фейсбук»: від 10.04.2024 - файл під назвою «Сербський і висновки наші.doc»; від 11.11.2022 - файл під назвою « Слава Богу за все_до 6 книги_редаг.doc»; від 23.04.2024 - файл під назвою « ОСОБА_22 для свідчення.doc»; - файл під назвою «Любов`ю! З Любові! Для Любові!ПРАВЛЕНА.doc» (т. 2 а.с.30-34).
За протоколом огляду від 28.11.2024, оперуповноважений, який діяв на виконання доручення слідчого, провів огляд вилучених в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , речей, а саме ноутбуку «Dell» моделі «VOSTRO 3360», який знаходиться в робочому стані і не має блокування. В ході огляду на робочому столі виявлено файли, які за змістом відповідають публікаціям ОСОБА_3 у соціальній мережі «Фейсбук» від 11.11.2022, 10.04.2024, 11.04.2024, 23.04.2024, 25.04.2024 під назвою « Слава Богу за все_до 6 книги_редаг.doc», « Воїне_Правлений.doc », « Микольцові для місії_свідчення.doc», «Дописка до _віра твоя спасла тебе.doc».'(т. 2 а.с. 35-39)
Згідно протоколу огляду диску CD-R з інформацією оператора телекомунікаційного зв`язку ПрАТ «Київстар» від 04.12.2024, ОСОБА_3 під час розміщення публікацій в мережі «Фейсбук» перебував в с. Софіївська Борщагівка та в м. Київ за адресами в Святошинському районі (т. 2 а.с. 74-140). 
Будучи допитаною як свідок, ОСОБА_15 показала, що є користувачем соціальної мережі «Фейсбук» та читала статті ОСОБА_3 , які той опублікував на своїй сторінці в цій соціальній мережі. Спеціально новини та тексти на релігійну православну тематику свідок не відшукує, сповідує іншу релігію, а публікації побачила в стрічці новин, зацікавилась і почала читати ці пости. Першою публікацією, яку вона прочитала, була «СПАСИТЕЛЬНАЯ ПРОПОРЦИЯ», через деякий час - інші. В публікаціях йшлось про те, що українці винні в тому, що почалась війна, виправдовування війни, що треба каятись, і це обурило свідка тому що війна почалася через росіян, а у вбивстві окупантів українці не повинні каятись, це речі не нормальні. Публікації ОСОБА_3 вона обговорювала з друзями, колегами, батьками, всі їх засуджували, але коментарів не писала. Пізніше з нею зв`язались працівники поліції, і вона надала свої свідчення. Додатково свідок показала, що публікації були відкритими для загального доступу.
Допитана як свідок ОСОБА_16 показала, що є студенткою та викладає англійську мову, богослов`ям не цікавиться, побачила публікації ОСОБА_3 в соціальній мережі «Фейсбук», в стрічці, прочитала два-три, про пропорцію і СВО. До текстів ОСОБА_3 ставиться крайнє негативно так як вони виправдовують СВО, збройну агресію російської федерації проти України, у війні винні українці, чомусь українці мають каятися і так закінчиться війна. Про публікації розповіла знайомим, друзям, родичам, які підтримали її думку, батько сказав, що треба повідомити про це правоохоронців. Пізніше з нею зв`язалась поліція, і вона надала свої пояснення. Додатково свідок показала, що публікації були у вільному доступі, і до сьогодні до них ставиться негативно. 

Щодо висновку експерта 
Стороною захисту подано клопотання про визнання недопустимим доказом висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 16.10.2024 № 8618/24/36 з тих підстав, що даний доказ є нікчемним та не достовірним, а саме:
- національне законодавство, практика ЄСПЛ та міжнародне право стало і послідовно гарантують людині право на свободу слова, свободу совісті та релігії, яке може бути обмежено у виключних випадках, таке обмеження не запроваджувалось Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України». Лінгвістичний розбір текстів недостатній для висновку про наявність чи відсутність факту виправдання, оскільки такий висновок залежить не лише від вибору і послідовності слів і фраз, але й від контексту, в якому вони використані;
- експерти проігнорували зовнішній і внутрішній контекст текстів, не врахували комунікативного, соціокультурного, жанрового, внутрішнього контексту дописів, їх богословську тематику. Публікації ОСОБА_3 є виключно духовно-богословськими, написані у жанрі проповіді, адресовані релігійній спільноті, не містять політичного змісту. Висновок експертів містить нав`язування автору змісту дописів, які той не висловлював, наприклад щодо «покаяння», «непослуху», «покарання українців», «благословення», «єресі» тощо;
- експертами не враховано, що публікації містять також висловлювання, які прямо засуджують російську агресію проти України, автор називає війну геноцидом, окупантів терористами, ґвалтівниками, мародерами;
- експерти зробили висновки без урахування загального змісту тексту, тлумачили окремі елементи матеріалу всупереч їхньому реальному контексту і змісту (арк. 17-18 і 37; арк. 19 і 40; арк. 27, 42 з 47), знехтували авторські богословській означення термінів, нав`язали свої значення - некоректні, світські, непрофесійні та здійснили юридичну кваліфікацію діяння, встановивши наявність «виправдовування збройної агресії російської федерації».
- експертами змінено текст та зміст матеріалу, який вони досліджували: окремі цитати перекручені, окремі неточно процитовані, що призвело до спотворення первинного тексту (сторінки 17 з 47 і 36 з 47 тексту висновку);
- висновок експертів не є беззаперечним і містить обгрунтований сумнів у тій версії подій, яку надало обвинувачення;
- експерти не є богословами за освітою або фахом, тому не можуть мати спеціальних знань у сфері релігієзнавства та богослов`я, не достатньо розуміють богословську термінологію, що призвело до спотворення понять «покаяння», «гріхопадіння», «покора Богові», «вина» тощо, тому експерти розуміли неправдивість свого висновку, але свідомо і навмисно ввели слідство в оману;
- висновок експертів проведено без дотримання КПК України, Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), підручника з лінгвістичної експертизи так як вирази, які, на думку експертів, виправдовують збройну агресію російської федерації проти України, не враховує загального контексту як окремих публікації, так і тематики, яка в них висвітлюється, експертами вирішено юридичні питання, що не передбачено законодавством;
- експертам було надано лише частину публікацій (7 із 19), які є взаємопов`язаними, а решта публікацій розкривають зміст, логіку досліджених постів та містять засудження війни, що свідчить про однобічність, упередженість експертного дослідження. Експертиза проведена до повідомлення ОСОБА_3 про підозру, що позбавило захист надати додаткові матеріали, роз`яснити суть термінів, висловлювань та змісту тексту загалом;

Узагальнюючи та вирішуючи наведені вище заперечення та клопотання сторони захисту, суд виходить з наступного.
В Україні право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань гарантовано Конституцією України (стаття 34), іншими нормативно-правовими актами, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 10). Також стаття 54 Конституції України гарантує громадянам свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Разом із цим, в умовах воєнного стану зазначені права можуть обмежуватись державою в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб (ч. 2 статті 10 Конвенції, стаття 64 Конституції України).
Нотою від 28.02.2022 Постійне представництво України при Раді Європи на підставі ст. 15 Конвенції повідомило Генерального секретаря про тимчасовий відступ України від своїх міжнародних зобов`язань за статтями 4 (3), 8, 9 ,10 ,11, 13, 14, 16 Конвенції.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення кримінальної відповідальності за виготовлення та поширення забороненої інформаційної продукції» від 3 березня 2022 року № 2110-IX розділ ХІХ Кримінального кодексу було доповнено статтею 436-2 «Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників», яка криміналізувала виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, який набрав законної сили 16.03.2022.
Отже, права на свободу слова, думки, вільне вираження своїх поглядів, свободу літературної діяльності не є абсолютними і можуть бути обмежені за умови введення воєнного або надзвичайного стану з конкретною метою, визначеною законодавством.
Суд не погоджується з позицією захисту, що в цій кримінальній справі зачеплені права і свободи, які гарантують свободу релігії, віросповідання, богослов`я тощо, так як обвинувачення не стосується віросповідання загалом та права особи, а конкретно ОСОБА_3 , публікувати власні твори на релігійну тематику, сповідувати певну релігію, служити прихожанам; диспозиція ч. 2 ст. 436-2 КК України не обмежує діяння якоюсь певною сферою поширення виготовлених матеріалів, склад цього злочину може утворювати факт поширення матеріалів, створених на будь-яку тему, але з обов`язковим вмістом ознак, визначених в даній нормі права.
Суд особливо наголошує на тому факті, що ОСОБА_3 поширював створені публікації шляхом розміщення на власній відкритій сторінці в соціальній мережі «Фейсбук». Як показав обвинувачений та свідки, ознайомитись з даними матеріалами міг будь-який користувач соціальної мережі «Фейсбук», ОСОБА_3 для цього спеціальних груп не створював, його акаунт був відкритий, тобто за відсутності умов для поширення матеріалів в межах цільової аудиторії, повідомлення автора в текстах, що «ці твори не для всіх», «треба мати зуби щоб усвідомити зміст», є неспроможними для виправдання.
Посилання сторони захисту на неврахування експертами загального контексту публікацій автора, спростовуються самим експертним висновком (сторінка 13), де вказано: «Виходячи з сучасних поглядів, які склалися в галузі семантичної, прагматичної та комунікативної лінгвістики, відповідно до яких неможливо однозначно тлумачити будь-яке слово, словосполучення речення поза контекстом його вживання (під контекстом розуміється текст, що оточує досліджуване слово (словосполучення, речення) і перебуває з ним у безпосередньому зв`язку, використана інтонація, загалом ситуація, яка викликала створення досліджуваного комунікативного повідомлення, залежно від яких слово (словосполучення, речення) може набувати якісь нові або незвичні нюанси значення), зміст окремих слів та висловлювань, зафіксованих у наданих на дослідження публікаціях, аналізувався експертами з урахуванням їх мовленнєвого контексту, дискурсивної належності та комунікативної ситуації розповсюдження. 
Тобто, незважаючи на застосування автором публікацій окремих висловлювань, які називають війну геноцидом, а окупантів - терористами тощо, експерти дійшли своїх висновків, досліджуючи публікації загалом, а не конкретні висловлювання, вказані слідчими, тому ставити під сумнів висновок, що публікації містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України з цієї позиції, суд підстав не вбачає.
Досліджуючи твердження сторони захисту, що експертами невірно розтлумачено поняття, які вживав автор, зокрема «покаяння» та спотворено авторський текст, зроблено висновки про наявність ідей, які автор не мав на увазі, судом було ретельно вивчено текст та зміст висновку експертів від 16.10.2024.
За версією обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, «покаяння» є відмінним від «розкаяння» і в релігійному смислі означає внутрішнє переосмислення своїх вчинків, спокута гріхів шляхом молитви, зверненням до Бога, а експертами ці поняття ототожнені, що не є вірним.
Однак, з висновку вбачається (сторінка 33), що експертами лексико-семантичним аналізом досліджуваних публікацій встановлено, що вжиті в них смислоутворюючі слова та конструкції є, переважно, багатозначними, і в досліджуваному мовленнєвому та ситуативному контексті мають певні семантичні значення. Зокрема «покаяння» розтлумачено експертами як 1. Добровільне визнання своєї провини; каяття з якогось приводу. 2. Церк. Визнання віруючим своїх гріхів перед священником, сповідь. Щодо публікацій № 4, 2, 6, 7 (сторінки 40,43 висновку) експерти зробили висновок, що з огляду на ситуативний та мовленнєвий контекст, період реалізації, емоційність та їх семантико-синтаксичне наповнення (згідно з українськими лексико-графічними джерелами: покаятися - 1. Визнати свою провину, виявляючи жаль з приводу зробленого, того, що сталося т.ін // Вибачитися, перепросити кого-небудь. // Змінити свою поведінку, думку, погляд, визначаючи їх неслушними, відмовляючись від чогось, засуджуючи щось.
Ураховуючи наведене, експертами досліджувались висловлювання, які стосуються «покаяння», як в світському, так і в релігійному значенні цього слова, що на думку суду, є доречним, з огляду на той факт, що читати публікації мали можливість люди, сторонні від богослов`я, які не знають суто релігійного змісту наведених дефініцій, а тому могли сприймати «покаяння» та «розкаяння» синонімами, що і вийшло в реальності.
Аргументи стосовно спотворення авторських текстів, суд відхиляє, оскільки в судовому засідання встановлено, що протокол огляду від 16.07.2024, наданий експертам на дослідження, частина висновку, в якій процитовано досліджувані публікації (з 13 по 33 сторінки висновку), містить тексти, автентичні публікаціям ОСОБА_3 , проти цього не заперечував сам обвинувачений в суді. Фактично мотиви сторони захисту зводяться до незгоди з лексико-семантичним аналізом досліджуваних публікацій та резолютивною частиною висновку експертів.
Розглядаючи питання неконкретності висновку експертів, суд зазначає, що у висновку експертів дослідницька частина, синтезуючий розділ та висновки не містять протирічь і двояких тлумачень, чітко вказано, тексти яких публікацій, і, безпосередньо, які висловлювання і фрази, містять виправдовування збройної агресії російської федерації проти України.
Щодо наукової неспроможності висновку експертів і необхідності проведення експертизи текстів на релігійну тематику виключно науковцями-богословами, суд знову повторює, що матеріали були поширені на загал, не в спеціальному джерелі інформації, і не серед професійних богословів як ОСОБА_14 , тому виконання експертизи судовими експертами-лінгвістами, які мають вищу філологічну освіту, відповідний клас експерта, стаж експертної роботи, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Лінгвістичне дослідження мовлення» є обгрунтованим і не містить порушень порядку призначення цього виду експертиз.
Стосовно наявності юридичних висновків в експертному висновку, слід зазначити наступне.
Згідно п. 1.2.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, лінгвістична експертиза мовлення є одним з видів основних криміналістичних експертиз.
Главою 2 розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), передбачено, що сематико-текстуальні дослідження проводяться в межах лінгвістичної експертизи мовлення. Об`єктом дослідження лінгвістичної експертизи мовлення є продукт мовленнєвої діяльності людини, відображений у писемній або в усній формі (зафіксований у відео-, фонограмі) , а п. 2.1. - Лінгвістична експертиза мовлення поділяється на авторознавчу експертизу писемного мовлення та семантико-текстуальну експертизу писемного та усного мовлення.
Відповідно до п. 2.1.2. семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях (за їх текстовими відтвореннями), їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в них (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора.
Об`єктом семантико-текстуальної експертизи може бути як текст (промова), так і його (її) фрагменти, окремі висловлювання, слова, написи, текстові відтворення усного мовлення тощо. Якщо постає завдання здійснити семантико-текстуальну експертизу усномовленнєвого повідомлення (промови, висловлювання), то замовник цієї експертизи разом із цифровим (чи аналоговим) записом промови має надати дослівне текстове відтворення її змісту (стенограму), зроблене власними засобами.
Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел.
Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), погрозу, пропозицію, обіцянку або надання, прийняття, спонукання до надання будь-якої вигоди (вказується, яких саме дій) тощо на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об`єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.
Серед орієнтовного переліку питань, що вирішуються у межах семантико-текстуальної експертизи, Методичними рекомендаціями передбачено: Які значення мають слова, словосполучення, фрази, зафіксовані в тексті або повідомленні, промові, що підлягають дослідженню? Яким є об`єктивний зміст досліджуваного словосполучення, речення, тексту, групи текстів, повідомлення, промови? Чи містяться у тексті, повідомленні, промові висловлювання, виражені у формі закликів до певних дій? Якщо так, то до яких саме дій, чи є ці заклики публічними та яка їх форма вираження?  Чи містяться в тексті, повідомленні, промові лінгвістичні ознаки пропаганди? Якщо так, то пропаганди чого саме? Чи містяться в тексті, повідомленні, промові висловлювання, виражені у формі спонукання до вчинення певних дій? Якщо так, то до яких саме дій? 
Вказаний перелік питань, що вирішуються експертами-лінгвістами, не є вичерпним. Під час проведення семантико-текстуальної експертизи мовлення можуть вирішуватися й інші питання, що стосуються її предмета.
Отже, одним із завдань семантико-текстуальної експертизи є надання відповіді щодо об`єктивного змісту текстів, значення окремих фраз і слів, що включає можливість визначення експертом-лінгвістом окремих висловлювань як таких, що виправдовують збройну агресію російської федерації проти України, у зв`язку з чим немає приводів вважати, що експерти вийшли за межі своєї компетенції в ході дослідження.

Щодо висновку спеціаліста
Стороною захисту надано суду висновок спеціалістів ( ОСОБА_14 , який закінчив Київську православну академію, здобув ступінь магістра за спеціальністю «Богослов`я» та квалафікацію магістра богослов`я, є військовим капеланом та ОСОБА_25 , який закінчив Київську православну академію, здобув ступінь бакалавра за спеціальністю «Богослов`я») за результатами проведення богословсько-релігійного дослідження від 28.11.2025, згідно якого у текстових матеріалах публікацій, розміщених ОСОБА_3 на особистій сторінці в соціальній мережі "Фейс«ук", що були об`єктом дослідження згідно Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 16.07.2024 № 8618/24/-36, не міститься висловлювань, зміст яких виражає значення виправдовування збройної агресії російської федерації проти України (п. 2 висновків). Інші пункти висновків не стосуються пред`явленого обвинувачення.
Згідно п. 7) ч. 4 ст. 71 КПК України спеціаліст має право надавати висновки з питань, що належать до сфери його знань, під час досудового розслідування кримінальних проступків, у тому числі у випадках, передбачених частиною третьою статті 214 цього Кодексу.
Так як кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2,3 ст. 436-2 КК України відповідно до ст. 12 КК України є злочинами, висновок спеціалістів не стосується ідентифікації особи, зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, слідів вибуху або пострілу, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, сильнодіючих лікарських засобів, даний висновок спеціалістів не може вважатись доказом в цьому кримінальному провадженні.
Про можливість використання висновку спеціаліста в кримінальних провадженнях у формі кримінальних проступків наголосив Верховний Суд в своїй постанові від 25.06.2025 у справі № 487/2802/22.
Крім того, висновок спеціалістів від 28.11.2025 є фактичною рецензією на висновок експертів. Колегія суддів ККС ВС вказала, що рецензування висновків експерта не є процесуально дією і складений за його результатами документ не має доказового значення. В розумінні кримінального процесуального закону рецензія не є тим засобом, який спростовує висновок експертизи, оскільки інститут рецензування висновків судових експертів - це форма внутрішньовідомчого контролю за якістю експертної роботи, а отже не підтверджує наявності нововиявлених обставин у цьому кримінальному провадженні. (Постанова Верховного Суду від 8 серпня 2024 року у справі № 708/1253/15-к).
За таких обставин, висновок спеціалістів 28.11.2025 суд відхиляє як такий, що не має доказового значення в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 .

Щодо інших заперечень сторони захисту.
- В своїх запереченнях від 03.07.2025 проти долучення до матеріалів судової справи письмових доказів сторони обвинувачення, адвокат ОСОБА_5 наголошувала, що таке долучення і дослідження судом письмових документів сторони обвинувачення є прямим порушенням презумпції невинуватості щодо обвинуваченого.
Разом із цим, ст. 36 КПК України прямо передбачає право прокурора підтримувати державне обвинувачення в суді, для чого подавати суду докази, зібрані в ході досудового розслідування дізнавачами, слідчими. Доводи сторони захисту в цих запереченнях зводяться до прохання визнати подані прокурором письмові документи неналежними та недопустимими доказами, оцінку цим доводам надано судом у цьому вироку.
- В запереченнях на акт огляду відкритих джерел інформації від 14.06.2024, повідомлення про кримінальне правопорушення (рапорт оперуповноваженого), витяг з ЄРДР та всіх інших доказів, захисник ОСОБА_5 зазначає, що ці докази є недопустимими з тих підстав, що акт та рапорт складено однією особою - оперуповноваженим 3 відділу УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_26 , цей рапорт було ним складено 11.06.2024, в той час як акт - 14.06.2024.
Однак, згідно ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у разі виявлення ознак кримінального правопорушення оперативний підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, зобов`язаний невідкладно направити зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування для початку та здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Будучи оперуповноваженим оперативного підрозділу СБУ, ОСОБА_27 правомірно здійснював оперативно-розшукову діяльність відповідно до вимог законодавства України, а виявивши ознаки кримінального правопорушення - повідомив про це начальника ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, про що склав рапорт, який в наступному був погоджений начальником 3 відділу УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, начальником УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, заступником начальника ГУ СБ України у м. Києві та Київській області; повідомлення ж про кримінальне правопорушення складено не оперуповноваженим ОСОБА_27 , а начальником ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_28 , на підставі вищевказаного рапорту оперуповноваженого. При цьому суд зазначає, що ані КПК України, ані Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» не передбачено обмежень для оперуповноваженого складати рапорти за наслідками виконання своїх службових обов`язків оперуповноваженого, а також складати кілька рапортів відносно однієї особи з аналогічних подій.
Також, суд звертає увагу, що в цьому випадку оперуповноважений проводив огляд на підставі законодавства, тобто не слідчу дію, за наслідками якої складається протокол а не акт. Отже, враховуючи, що чинне законодавство, зокрема Закон України «Про оперативно-розшукову діяльність» не передбачає негайного складання документа (фіксації) виявлених в ході такої діяльності кримінальних правопорушень, суд відхиляє доводи захисту про порушення документування виявленого кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей в ЄРДР.
Щодо неналежності цього акта огляду як доказу, слід зазначити, що висловлювання з двох оглянутих публікацій, а саме «Слава Богу за все!» та «"СПАСИТЕЛЬНА" ПРОПОРЦІЯ» були предметом експертного дослідження та, відповідно, ввійшли до обвинувального акта, а тому в цій частині дослідження доказів суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 розмістив на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» зазначені пости. 
- В своїх запереченнях адвокат ОСОБА_5 просить визнати неналежним доказом протокол огляду відкритих джерел інформації від 02.07.2024 так як оглянуті в ході цієї слідчої дії публікації не були об`єктом дослідження лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи.
Натомість, такі аргументи суд відхиляє, оскільки зазначений протокол доводить, що ОСОБА_3 регулярно розміщував свої публікації на релігійну тематику на власній сторінці в «Фейсбук», а твердження такого характеру міститься в обвинувальному акті.
- Стосовно інших заперечень захисника ОСОБА_5 та прохання визнати неналежними та недопустимими доказами рапорти, постанови, витяги з ЄРДР, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, суд зазначає, що вказані документи досліджувались судом задля підтвердження порядку прийняття процесуальних рішень стороною обвинувачення, хоча, дійсно, процесуальні рішення та витяги з ЄРДР не є доказами вчинення особою кримінального правопорушення.
- В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про недопустимість доказів сторони обвинувачення, оскільки було порушено його право на захист так як слідчий не дав йому можливість дати пояснення по суті підозри, долучити письмові свідчення пояснити вірне значення ключових термінів та висловів.
Однак, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_3 допитувався слідчим 20.11.2024, з 14:16 до 15:01 год., що спростовує посилання обвинуваченого на відсутність його допиту, обвинуваченому було відкрито матеріали в порядку ст. 290 КПК України і на цій стадії кримінального провадження він також мав право подавати свої докази. Також, в ході судового розгляду судом було ОСОБА_3 надано можливість надавати будь-які пояснення, заявляти клопотання, судом були допитані свідки захисту, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновків про порушення прав підозрюваного, обвинуваченого на захист.

Щодо кваліфікації інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.
20.06.2024 до ЄРДР внесено відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України за № 22024101110000481.
Постановою слідчого від 23.07.2024 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 22024101110000481 від 20.06.2024 з ч. 2 ст. 436-2 КК України на ч. 3 ст. 436-2 КК України у зв`язку зі встановленням факту вчинення ним кримінального правопорушення повторно.
Разом із цим, відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 8618/24-36 від 16.10.2024 (виготовленого після винесення слідчим постанови від 23.07.2024), предметно-тематичним аналізом досліджуваних публікацій встановлено, що всі вони об`єднані спільною тематикою та періодом зображуваних подій, а їх основною темою є трактування адресантом суспільно-політичної та воєнної ситуації, яка склалась в Україні на момент їх розповсюдження, через послання та трактування релігійних догм, а також стосунки у цьому контексті України з російською федерацією (арк. висновку 13). 
Тим більше, будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово заявляв, що написав та опублікував на своїй сторінці в мережі «Фейсбук» дев`ятнадцять публікацій, об`єднаних однією темою і метою, а саме: критика та незгода з рішенням Синода про відсутність гріха в разі вбивства окупанта, яке протирічить загальним Біблейським догмам і є єрессю; справжньою причиною війни є гріхи людей, як українців, так і росіян, а для завершення війни всім необхідно покаятись.
Також, суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності в діянні обвинуваченого кваліфікуючої ознаки «повторність», які полягали в тому, що між першою публікацією в 2022 та наступною - в 2024 пройшло багато часу, а тому здійснення ОСОБА_3 публікацій в 2024 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 436-2 КК України. Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 неодноразово заявляв, що написав та опублікував 19 публікацій на одну і ту саму тему, з єдиною метою (боротьба з ересю), а на експертизу надано частину публікацій, притому що частина з 12 публікацій, які не фігурують в цій справі, були ним опубліковані в мережі «Фейсбук» між першою та другою публікаціями з 2022 по 2024 роки відповідно.
Окремо слід взяти до уваги, що правову кваліфікацію кримінального правопорушення в цьому кримінальному провадженні з ч. 2 на ч. 3 ст. 436-2 КК України змінено 23.07.2024, лінгвістична (семантико-текстуальна) експертиза призначена постановою від 01.08.2024, сам висновок експертів виготовлено 16.10.2024, тобто експертне дослідження проводилось в кримінальному провадженні, окремі епізоди яких вже були кваліфікованими як повторні. Однак, ані слідчий, ані прокурор, незважаючи на думку експертів про єдину тематику та періоду зображуваних подій в публікаціях, кваліфікуючу ознаку «повторність» не прибрали як зайву.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.  Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив низку тотожних діянь, об`єднаних єдиним умислом, прокурором не доведено повторності кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим даний злочин є продовжуваним, однак ані слідчий, ані прокурор, після отримання висновку експерта та допиту на той час підозрюваного ОСОБА_3 , не змінили кваліфікацію шести останніх епізодів з ч. 3 ст. 436-2 КК України на ч. 2 ст. 436-2 КК України. А тому в цій частині суд погоджується з запереченнями захисту щодо невірної кваліфікації останніх шести епізодів (виготовлення та поширення матеріалів), вказаних в обвинувальному акті, які містять виправдання збройної агресії російської федерації на Україну, розпочату в 2014 році.
Згідно ч 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд виходить за межі висунутого прокурором обвинувачення стосовно шести публікацій: від 11.11.2022, 10.04.2024, 11.04.2024, 18.04.2024, 23.04.2024, 25.04.2024 та змінює правову кваліфікацію цих діянь з ч. 3 ст. 436-2 КК України на ч. 2 ст. 436-2 КК України і вважає встановленим, що винуватість ОСОБА_3 доведена повністю у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, яке полягало у виготовленні, поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання,
Так, відповідно до ст. 66, 67 КК України обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, має неповнолітніх дітей, постійне місце роботи та проживання, є волонтером, свідки - прихожани надали йому позитивні характеристики, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України в межах санкції даної статті, а саме у виді позбавлення волі.
Стосовно додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд зазначає, що ОСОБА_3 вчинив злочин не з корисливих мотивів, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 436-2 КК України не віднесено до розділів І (Злочини проти основ національної безпеки України) або ІХ (Кримінальні правопорушення проти громадської безпеки), у зв`язку з чим не призначає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Вирішуючи питання спеціальної конфіскації речей, визнаних речовими доказами, суд не знаходить підстав для призначення такого виду покарання так як обвинувальний акт не містить відомостей, що мобільний телефон, системний блок та ноутбук, вилучені в обвинуваченого в ході обшуку, відповідають вимогам ч. 1 ст. 96-2 КК України. Так, згідно обвинувального акта, та проти чого не заперечував захист, за допомогою комп`ютера ОСОБА_3 зареєстрував власний обліковий запис в соціальній мережі «Фейсбук», що не інкримінується обвинуваченому, а з приводу комп`ютерної техніки сторона обвинувачення не стверджувала, що саме цими засобами було виготовлено та/або поширено матеріали, які були предметом експертного дослідження і які містять виправдовування російської агресії проти України. В пам`яті цієї техніки знаходились тексти публікацій ОСОБА_3 , в той час як їх зберігання теж не вміняється в цій справі.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
В строк покарання, відповідно до вимог ч. 7 ст. 72 КК України слід зарахувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Разом з тим, суд ураховує тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особу, відсутність судимостей, наявність постійного житла, сім`ї, неповнолітніх дітей, позитивні характеристики з місця роботи, а також той факт, що до скерування обвинувального акта до суду він самостійно видалив публікації, з 2022-2024 рокків і нічого, пов`язаного з війною на своїй відкритій сторінці більше писав, за його ж словами, щоб не дратувати людей, які можуть його невірно зрозуміти, тобто усвідомив негативні наслідки вчиненого діяння, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3   обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. 
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог 124 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.12.2024 на вилучені у ОСОБА_3 речі, а саме: ноутбук «Dell» моделі «VOSTRO 3360», системний блок «Vento A8» слід скасувати згідно вимог ст. 174 КПК України та повернути їх обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю згідно ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 337, 369-371, 373, 374, 376, 377, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, без конфіскації майна.
В строк покарання, призначеного ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 21.11.2024 по 20.01.2025 з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого  ОСОБА_3 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Витрати на залучення експерта в розмірі 22718 (двадцять дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 40 коп. - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.12.2024 на вилучені у ОСОБА_3 речі, а саме: ноутбук «Dell» моделі «VOSTRO 3360», системний блок «Vento A8» - скасувати.
Ноутбук «Dell» моделі «VOSTRO 3360», системний блок «Vento A8», які зберігаються у слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_29 (квитанції 52/250-11 від 06.12.2024 та № 52/250-12 від 06.12.2024) - повернути ОСОБА_3 за належністю.
Речові докази: мобільний телефон «Редмі», переданий на зберігання ОСОБА_3 - залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення в порядку, передбаченому ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1