ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17785/21 Суддя (судді) першої інстанції: Савченко Артур Владиславович

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо невиплати одноразової грошової допомоги як інваліду III групи;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду III групи, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 11.10.2016 в розмірі 217 500,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі у справі №640/17785/21 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.12.2020 р. № 169, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути направлену ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності з датковими документами та прийняти відповідне рішення з урахуванням правових висновків суду, які викладені в цьому рішенні. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 06.02.2026 у справі № 640/17785/21 скасувати; прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Скаргу мотивує тим, що суд дійшов необґрунтованого та помилкового висновку, що у рішенні відповідача, прийнятому за наслідками розгляду заяви позивача про виплату одноразово грошової допомоги від 17.12.2020, не зазначено причин, з яких не враховано дані цих пояснень та взагалі не надано їм оцінки, оскільки виходячи з положень чинного законодавства, яке регулює порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, не встановлено обов`язку комісії Міноборони надавати оцінку кожному поданому заявником документу.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №147 від 27.12.2018 року позивач проходив військову службу в складі в/ч п.п. НОМЕР_1 , з 08.11.1981 року по 11.11.1983 року, в Демократичній Республіці Афганістан.
Також, зазначене підтверджується копією військового квитка серії, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до наявної у матеріалах справи копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 30.06.2016 року №2871), захворювання ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 1675/Ж від 29.06.2016 описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколкових поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій у 1983 році.
Як вбачається з копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0646175 від 12.10.2016 року, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності до 12.10.2018 року.
Згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0985044 від 16.10.2018 року, ОСОБА_1 при повторному огляді підтверджено ІІІ групу інвалідності, без зміни причинного зв`язку, довічно.
Враховуючи зазначене, позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності.
Згідно з наявним у матеріалах справи Витягом з протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 01.11.2019 року №142, документи повернуто на доопрацювання для призначення одноразової грошової допомоги.
Вказане мотивовано тим, що позивачем не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, передбачений п. 11 Порядку № 975. Водночас, комісія відповідача дійшла висновку, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення.
Вказані обставини встановлені у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №640/1063/20.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №640/1063/20 зобов`язано Міністерство оборони України розглянути направлені ІНФОРМАЦІЯ_2 документи та прийняти відповідне рішення про призначення або відмову у призначенні ОСОБА_1 , як інваліду III групи, одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовомурезерві» з урахуванням правових висновків суду, які викладені в цій постанові.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі №640/1063/20 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 року без змін.
На виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/1063/20, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України були направлені документи щодо розгляду питання правомірності виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, (вих. № BC3/6204 від 03.12.2020), що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.12.2020 №ВСЗ/6583.
На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №640/1063/20 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 відповідачем 17.12.2020 Протоколом №169 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги громадянину ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якого 11.11.1983 звільнено зі строкової військової служби та 11.10.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія АВ №0646175 від 11.10.2016). 
Підставами такої відмови слугувало те, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 №975. 
Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 29.06.2016 № 1675/ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 30.06.2016 № 2871, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). 
Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, які не подано на розгляд комісії. 
Вважаючи вищевказаний висновок протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав та інтересів.
Суд першої інстанції виснував, що оскаржуване рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 4 Протоколу від 17.12.2020 №169 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є передчасним, необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, а отже протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком №975.
Згідно пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Частиною другою пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.
У справі, що розглядається, позивач проходив військову службу з 08.11.1981 року по 11.11.1983 року в Демократичній Республіці Афганістан.
Відповідно до копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол від 30.06.2016 року №2871), захворювання ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 1675/Ж від 29.06.2016 описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколкових поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій у 1983 році.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0646175 від 12.10.2016 року, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності до 12.10.2018 року.
Згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0985044 від 16.10.2018 року, ОСОБА_1 при повторному огляді підтверджено ІІІ групу інвалідності, без зміни причинного зв`язку, довічно.
При повторному розгляді заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги на виконання вимог рішення суду, відповідач відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва).
Тобто відповідач при розгляді заяви відмовив з аналогічної підстави, яка була зазначена в первісному протоколі №142, який був предметом розгляду в межах адміністративної справи № 640/1063/20 та якій надана правова оцінка судом.
При цьому, судом першої інстанції доречно зауважено, що відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи, викладене Міністерство оборони України відмовило позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги протиправно.
Як наслідок, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його ефективного відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною 2 статті 9, частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України судом першої інстанції належним чим відновлене порушене право позивача у спосіб зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути направлену ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності з датковими документами та прийняти відповідне рішення з урахуванням правових висновків суду.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Доводи апелянта щодо отримання позивачем групи інвалідності понад тримісячний строк після звільнення із військової служби колегія суддів оцінює критично, оскільки такі не слугували підставами відмови у призначенні спірної виплати та відсутні у оскаржуваному протоколі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.12.2020 № 169.
Суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в рішенні, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави (Постанова КАС від 17.04.2024 у справі 638/3335/17).
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року відповідає.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

О.М. Кузьмишина