Справа № 727/4452/26 
Провадження № 1-кп/727/315/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року Шевченкіський районний суд м.Чернівці в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_1 
за участю секретаря: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
захисника: ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у м.Сімферополь АРК, українця, громадянина України, адвоката Ради адвокатів Херсонської області, свідоцтво №000097 від 28.04.2017 року, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи громадянином України, вчинив пособництво державі-агресору. 
Так, на виконання злочинного наказу президента Російської Федерації (далі - РФ) 24.02.2022 військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Всупереч законного порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами, на тимчасово окупованій території Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області, з 01.03.2022 цілеспрямовано було створено підпорядковану, керовану та фінансовану РФ окупаційну адміністрацію - «Военно-гражданская администрация в Херсонской области», в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України, з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території.
При цьому, представники підконтрольних РФ самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави, а також підприємств, установ та організацій на тимчасово окупованій території, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, державних підприємствах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області.
Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Херсонська область Херсонський район, Херсонська міська територіальна громада, включена до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією з 01.03.2022 по 11.11.2022 року.
Усвідомлюючи вищевказані обставини, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у період часу з 01.03.2022 по 11.11.2022 року в місті Херсон Херсонської області, маючи умисел на пособництво державі-агресору, обійняв посаду «заступника директора - начальника юридичного відділу комунального підприємства «Херсонкомунтранссервіс», виконуючи розпорядження окупаційних органів влади у тому числі щодо підготовки документації щодо реєстрації підприємства на російське законодавство.
ОСОБА_5 в липні 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Херсон, займаючи вищевказану посаду, підготував та надав вказівку щодо передачі військовослужбовцям ФСБ РФ матеріального ресурсу, який знаходився на зберіганні на території КП «Херсонкомунтранссервіс», а саме транспортного засобу мікроавтобусу марки «Ford» зеленого кольору.
Після звільнення тимчасово окупованого міста Херсон ОСОБА_5 , продовжуючи займати вищевказану посаду та здійснювати протиправну діяльність направлену на пособництво державі-агресору, 22.12.2022 року перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області за визначеною РФ адресою: «вул. Олександрівська, 32а, м.Скадовськ, Скадовського муніципального округу, Херсонська область» добровільно організував передачу представникам держави-агресора матеріального активу, а саме вжив заходів щодо реєстрації КП «Херсонкомунтранссервис» Херсонської міської ради ЄДРПОУ № 01235573 на так зване (мовою оригіналу) «КОММУНАЛЬНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКИЙ КОММУНАЛЬНЫЙ СЕРВИС» ХЕРСОНСКОГО ГОРОДСКОГО СОВЕТА» за визначеною РФ адресою: «273003, вул. Залізнична, 8, м. Херсон, Херсонська область» через «Единый государственный реестр юридических лиц» за законодавством Російської Федерації під № 1229500007978.
Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та знаходиться при цьому на окупованій території АРК, ухвалою суду від 27.04.2026 року прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинувального акту та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого. У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_5 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.
Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» та опубліковані повідомлення на веб-сайтах Судової влади та Офісу Генерального прокурора.
У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.
Свідок ОСОБА_6 суду показав, що проживає в м.Херсон. Познайомився із ОСОБА_5 в 2021 році, коли прийшов працювати до КП «Херсонкомунтранссервіс». Після окупації Херсону рф обвинуваченого призначили на посаду заступника директора КП «Херсонкомунтранссервіс». Посаду останній зайняв добровільно, його ніхто не примушував. Перебуваючи на посаді заступника директора, ОСОБА_5 дав вказівку передати транспортний засіб марки «ФОРД», яким раніше користувались ЗСУ, працівникам фсб рф. Окрім того, обвинувачений займався питанням реєстрації підприємства як юридичної особи за законодавством рф. 
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що на той час працював на посаді начальника служби економічної безпеки підприємства КП «Херсонкомунтранссервіс». ОСОБА_5 під час окупації був призначений на посаду заступника директора підприємства та був у дружніх відносинах із директором підприємства. Обвинувачений займався питанням реєстрації підприємства як юридичної особи за законодавством рф та передав транспортний засіб марки «Форд» у користування фсб. 
Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:
-Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №22022230000000243 від 11.07.2022 року, відповідно до якого до ЄРДР внесео відомості про вчиненне кримінальне правопорушення за ч.1 ст.111-2 КК України відносно ОСОБА_5 (т.1 а.п. 1-6);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.05.2025 року, довідкою до нього та відеозаписом слідчої дії, відповідно до якого ОСОБА_8 впізнала особу зображену на фото №3 та вказала, що на фото зображений ОСОБА_5 , з яким вона познайомилась на роботі. ОСОБА_5 під час окупації Херсону був заступником директора комунального підприємства ХКСТС (а.п.48 Том 2);
-Заявою т.в.о. директора КП «ХКТС» ХМР ОСОБА_8 від 21.05.2024 року, якою остання надала згоду на проведення огляду офіційної поштової скриньки КП «ХКТС» ХМР: Kpxkts@ukr.net - логін, orkampizda2023 - пароль, яка використовувалась в період тимчасової окупації м.Херсон (а.п.53 Том 2);
-Протоколом огляду від 22.05.2024 року, у ході проведення якого було оглянуто в інтернет-сторінці поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розділі пароль введено: orkampizda2023. За вказаною поштовою адресою виявлено: лист з податкової ІНФОРМАЦІЯ_3 : інформація про сплату податків» з прикріпленим файлом «Требование об уплате налогов, сбора, страхових взносов, пени, штрафа, процентов, по состоянию на 28.10.2022года, исх.28.10.2022 №276. Проведеним оглядом вмісту розділу «відправлені» виявлено один лист: лист на nalog@khogov.ru «Комунальное предприятие Херсонский коммунальний трансопртний сервис» (а.п.54-72 Том 2);
-Табелем обліку робочого часу працівників апарату КП «ХКТС «ХМР» працівників апарату за липень 2022 року, в якому наявна інформація про відпрацьований робочий час заступником директора ОСОБА_5 (а.п.73 Том 2);
-Повідомленням про прийняття працівника на роботу №61, а саме ОСОБА_5 до комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради на підставі наказу №188-К від 04.07.2022 року (а.п.74 Том 2);
-Звітними даними про працівників КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради, де під № 160 вказаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID паспорт НОМЕР_1 , із нарахованою сумою виплат у рублях:126075,00 (а.п.76-81 Том 2);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2025 року, довідкою до нього та відеозаписом слідчої дії, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала особу зображену на фото №3 та вказала, що на фото зображений ОСОБА_5 , з яким вона познайомилась на роботі. ОСОБА_5 під час окупації Херсону був заступником директора комунального підприємства ХКСТС (а.п.89-93 Том 2);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2025 року, довідкою до нього та відеозаписом слідчої дії, відповідно до якого ОСОБА_6 впізнала особу зображену на фото №3 та вказала, що на фото зображений ОСОБА_5 , з яким вона познайомилась на роботі. ОСОБА_5 під час окупації Херсону був заступником директора комунального підприємства ХКСТС (а.п.102-106 Том 2);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2025 року, довідкою до нього та відеозаписом слідчої дії, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав особу зображену на фото №3 як ОСОБА_5 , з яким він знайомий багато років (а.п.116-120 Том 2);
-Протоколом огляду від 20.05.2024 року та фототаблицею до нього, у ході проведення якого оглянуто інтернет сторінку за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 У результаті завантаження якої відкрито сторінку «Предоставление свединей из егрюл/ в електронном виде» з пошуковим запитом юридичних осіб зареєстрованих у рф. На вказаній сторінці задано пошуковий запит: комунальне підприємство «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради та знайдено інформацію про реєстрацію вказаної юридичної особи з 20.05.2024 року за №ЮЄ9965-2464002056 (а.п.121-132 Том 2);
-Випискою з Єдиного реєстру державного реєстра юридичних осіб рф від 02.02.2024 року, в якому за рєстровим номером 1229500007978 наявна інформація про юридичну особу комунальне підприємство «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради. Місце знаходження юридичної особи м.Херсон вул.Зелізнодорожна, 8 (а.п.132-137 Том 2);
-Анкета ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.п.138 Том 2);
-Інформацією, відповідно до якої ОСОБА_5 є співзасновником ОСББ «Заводська, 17» та є членом багатьох інших херсонських організацій (а.п.139-140 Том 2);
-Інформацією, відповідно до якої ОСОБА_5 є адвокатом Ради адвокатів Херсонської області (а.п.164-167, 170-173, 176-177Том 2);
-Форма 1, відповідно до якої ОСОБА_5 документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 від 20.01.2020 року, виданий Корабельним відділом у м.Херсон, РНОКПП НОМЕР_3 , та паспортом для виїзду за кордон НОМЕР_4 (а.п.169 Том 2). 
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 111-2 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, вчинене громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та активів представникам держави-агресора.
Суд, оцінивши наведені докази, обставини справи, не вбачає правових підстав для визнання доказів недопустимими в порядку ст.89 КПК України.
Стаття 111-2 КК України передбачає відповідальність за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України, визначається насамперед тим фактом, що це є злочин із формальним складом, тобто, не передбачає настання суспільно небезпечних наслідків як обов`язкову ознаку злочину. Для кваліфікації достатньо лише самого факту наявності бажання нанести шкоду Україні, що і є однією із складових ознак скоєння злочину безвідносно до того, чи настали після його скоєння негативні наслідки, чи ні.
Тобто для кваліфікації за цією статтею, в даному провадженні, не має жодного значення, чи призвела підтримка рішень та дій держави агресора, збройних формувань держави-агресора до завдання реальної шкоди чи ні.
Цей злочин спрямований на підрив окремих елементів національної безпеки або одночасно всіх загалом, які у свою чергу виступають по суті засадами української державності; завдання шкоди національним інтересам у розумінні Закону України «Про національну безпеку України».
Злочин, відповідальність за який передбачено ст. 111-2 КК України, варто вважати закінченим, в даному випадку, із моменту реалізації чи висловлення підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора незалежно від результатів його вчинення.
При цьому, слід зазначити, що суб`єктивною ознакою злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України є наявність обов`язкового прямого умислу.
Суду не надано доказів, що ОСОБА_5 вчиняв пособництво державі агресору під безпосереднім впливом: а) фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою); б) фізичного примусу, внаслідок якого вона могла керувати своїми діями, а також психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави, цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода (або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці).
При цьому, пояснення допитаних в судовому засіданні свідків об`єктивно вказують на добровільність дій ОСОБА_5 .
Ніяких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що до ОСОБА_5 застосовувалися заходи фізичного та/або психічного примусу, внаслідок застосування якого він вчинив пособництво державі - агресору, а саме: умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представниками держави-агресора, її збройним формуванням, суду не надано.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, доведена повністю.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Судом під час судового розгляду справи вживалися всі заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5   до суду та повідомлення про дату і час розгляду справи для забезпечення права на захист.
Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 вчинене ним інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 111-2 КК України, поза розумним сумнівом.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, а також відомості про особу обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті за цей злочин, оскільки даний вид покарання є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, з урахуванням чого суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_5 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_11 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення. 
Окрім того, суд враховує, правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02 лютого 2022 року у справі №344/16025/18, відповідно до якої рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Більше того, покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядуваннячи органах,що надають публічні послуги.Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією майна, окрім житла.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його фактичного затримання. 
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Головуючий-суддя:    ОСОБА_1