печерський районний суд міста києва

Справа № 757/34434/23-ц 
пр. 2-2112/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Андрієнко І.І.,
за участю: 
представника позивача: ОСОБА_19,
представника відповідача-1: не з`явився,
представника відповідача-2: не з`явився,
відповідача-3: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина», ОСОБА_2 про захист, честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами» (далі - відповідач-1, ТОВ «Центр політичної реклами»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» (далі - відповідач-2, ТОВ «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина»), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:
- визнати недостовірною інформацію, поширену в всеукраїнській газеті «Слово і Діло» (ІНФОРМАЦІЯ_5) та поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 «Моя Київщина» в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 викладену у статті «ІНФОРМАЦІЯ_7», а саме наступного змісту:
«Київська обласна рада вже 5 місяців, із моменту підступного нападу росіян, продовжує перебувати у стані анабіозу. "Моя Київщина" розповість історію про те, чим весь цей час займався один із відомих депутатів облради, який "героїчно" захищав Київщину, перебуваючи за кордоном.
Доводиться вчергове констатувати: після повномасштабного нападу Росії ключовий представницький орган столичного регіону - Київська облрада - фактично не працює. Зокрема через зникнення голови облради ОСОБА_3 , яка за п`ять місяців війни так і не спромоглася повернутися на робоче місце. На жаль, як виявилося, деякі інші представники депутатського корпусу облради зробили так само, опинившись у найбільш відповідальний час - коли рашисти плюндрували Київську область - за межами України.
Так, за інформацією "Моєї Київщини", у Польщі опинився депутат облради від "За Майбутнє" ОСОБА_4 , який просидів там кілька місяців. Лише коли рашисти відступили, колишній мер Василькова повернувся в Україну. Але не просто так: схоже, він пригледів собі тепле місце в одному з ключових силових відомств країни - Службі безпеки України.
Але про все по порядку. Варто розуміти, що ОСОБА_6 - один із найбільш одіозних персонажів Київської області. Багаторічний член "Партії регіонів", він чимало років очолював районний осередок політсили ОСОБА_7 . Саме за президентства останнього ОСОБА_6 зумів зробити собі вельми непогану політичну кар`єру. Тут дуже допомогла дружба ОСОБА_6 з тодішнім губернатором Київської області ОСОБА_8 , який входив у неформальну групу "газовиків" ОСОБА_20.
У ЗМІ писали навіть про родинні зв`язки між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Але, як розповідали нашому виданню обізнані джерела, історія стосунків цих двох персон була значно прозаїчнішою: майбутнього мера Василькова на той момент всесильному губернатору Київщини спустили "згори". Посприяв його росту ОСОБА_10 , який донедавна очолював ОПЗЖ та був одним із очільників уряду ОСОБА_11 . Мало хто знає, але ОСОБА_6 , працюючи в СБУ, курував НАК "Нафтогаз", із "усією люттю" викриваючи кримінальні схеми його керівників. У підсумку керівник "Нафтогазу" ОСОБА_10 став його не лише спонсором, а й наставником. У результаті двічі генерал ОСОБА_9 (він одночасно носить погони МВС та СБУ) усіляко допомагав своєму молодому колезі по протекції згори.
У 2013 році ОСОБА_6 , який за часів ОСОБА_7 обіймав посаду голови Васильківської РДА, попри скандали та відверті фальсифікації на виборах, став мером Василькова . Завдяки лобізму "газовиків", які після втечі ОСОБА_7 зуміли зберегтися в українській топ-політиці, "регіонал" ОСОБА_6 у 2015 році знову перемагає на місцевих виборах.
І хоча до нього періодично виникали серйозні претензії (наприклад, саме під час його керівництва у військового аеродрому у Василькові забрали частину землі під забудову), ОСОБА_6 протримався на своїй посаді до 2020 року. А далі зіграв у хитру гру: як розповіли нашому виданню інформовані джерела, перед місцевими виборами ОСОБА_6 почав буквально шантажувати основних кандидатів у мери Василькова своєю участю на виборах. Його балотування могло серйозно змінити ситуацію на виборах - він би не переміг, але декому б зіпсував. Тоді ОСОБА_6 нібито отримав відступні. До того ж сума, як розповідають люди, вимірювалася мільйонами, і не гривень…
Попри величезну кількість кримінальних справ проти себе, ОСОБА_6 врешті-решт опинився в облраді від "За майбутнє". Остання стала прихистком для колишніх "регіоналів". У ОСОБА_6 склалася давня дружба з очільником "За майбутнє" на Київщині, колишнім першим заступником ОСОБА_22 в Київській ОДА ОСОБА_21 - теж "регіоналом", який став відомий 16 січня 2014 року, коли демонстративно, двома руками, голосував за "диктаторські" закони у парламентській залі.
Зараз ОСОБА_6 планує опинитися на службі в СБУ, тим паче, що після звільнення очільника служби ОСОБА_13 в "конторі" відбувається новий переділ посад. ОСОБА_6 як людина винятково меркантильна розуміє: таке працевлаштування може дати новий політичний поштовх і це значно вигідніше, аніж працювати в облраді. Тим паче, що зараз, у результаті величезних руйнацій інфраструктури, коли десятки тисяч людей залишилися без даху над головою, саме депутати, представники громади, несуть значно більше відповідальності, ніж умовний очільник управління в СБУ. ОСОБА_23 явно не цікаво нести якусь відповідальність. Не для цього він "пиляв" землю та бюджети у Василькові . Не для цього він переховувався у Польщі на початку воєнної агресії Росії проти України…;
- Зобов`язати відповідачів, за власний рахунок, спростувати таку недостовірну інформацію в той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме:
- зобов`язати відповідача 1 - ТОВ «Центр політичної реклами» та відповідача 2 - ТОВ «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» в найближчому номері всеукраїнської незалежної газети «Слово і Діло», який вийде друком після набрання судовим рішенням законної сили, опублікувати резолютивну частину рішення суду, без будь-яких коментарів, тим же шрифтом, що й оскаржувана інформація під заголовком «СПРОСТУВАННЯ»;
- зобов`язати Відповідача 3 - ОСОБА_2 , протягом 5 днів, після набрання судовим рішенням законної сили, опублікувати на сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 («Моя Київщина») в мережі Інтернет, у загальному доступі, резолютивну частину рішення суду, без будь-яких коментарів тим же шрифтом, що й оскаржувана інформація під заголовком «СПРОСТУВАННЯ»;
- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у всеукраїнській незалежній газеті «Слово і Діло» ІНФОРМАЦІЯ_8, на 8 сторінці, було надруковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_7», у якій викладено інформацію такого змісту:
«Київська обласна рада вже 5 місяців, із моменту підступного нападу росіян, продовжує перебувати у стані анабіозу. "Моя Київщина" розповість історію про те, чим весь цей час займався один із відомих депутатів облради, який "героїчно" захищав Київщину, перебуваючи за кордоном
Доводиться вчергове констатувати: після повномасштабного нападу Росії ключовий представницький орган столичного регіону - Київська облрада - фактично не працює. Зокрема через зникнення голови облради ОСОБА_3 , яка за п`ять місяців війни так і не спромоглася повернутися на робоче місце. На жаль, як виявилося, деякі інші представники депутатського корпусу облради зробили так само, опинившись у найбільш відповідальний час - коли рашисти плюндрували Київську область - за межами України.
Так, за інформацією "Моєї Київщини", у Польщі опинився депутат облради від "За Майбутнє" ОСОБА_4 , який просидів там кілька місяців. Лише коли рашисти відступили, колишній мер Василькова повернувся в Україну. Але не просто так: схоже, він пригледів собі тепле місце в одному з ключових силових відомств країни - Службі безпеки України.
Але про все по порядку. Варто розуміти, що ОСОБА_6 - один із найбільш одіозних персонажів Київської області. Багаторічний член "Партії регіонів", він чимало років очолював районний осередок політсили ОСОБА_7 . Саме за президентства останнього ОСОБА_6 зумів зробити собі вельми непогану політичну кар`єру. Тут дуже допомогла дружба ОСОБА_6 з тодішнім губернатором Київської області ОСОБА_8 , який входив у неформальну групу "газовиків" ОСОБА_20.
У ЗМІ писали навіть про родинні зв`язки між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Але, як розповідали нашому виданню обізнані джерела, історія стосунків цих двох персон була значно прозаїчнішою: майбутнього мера Василькова на той момент всесильному губернатору Київщини спустили "згори". Посприяв його росту ОСОБА_10 , який донедавна очолював ОПЗЖ та був одним із очільників уряду ОСОБА_11 . Мало хто знає, але ОСОБА_6 , працюючи в СБУ, курував НАК "Нафтогаз", із "усією люттю" викриваючи кримінальні схеми його керівників. У підсумку керівник "Нафтогазу" ОСОБА_10 став його не лише спонсором, а й наставником. У результаті двічі генерал ОСОБА_9 (він одночасно носить погони МВС та СБУ) усіляко допомагав своєму молодому колезі по протекції згори.
У 2013 році ОСОБА_6 , який за часів ОСОБА_7 обіймав посаду голови Васильківської РДА, попри скандали та відверті фальсифікації на виборах, став мером Василькова . Завдяки лобізму "газовиків", які після втечі ОСОБА_7 зуміли зберегтися в українській топ-політиці, "регіонал" ОСОБА_6 у 2015 році знову перемагає на місцевих виборах.
І хоча до нього періодично виникали серйозні претензії (наприклад, саме під час його керівництва у військового аеродрому у Василькові забрали частину землі під забудову), ОСОБА_6 протримався на своїй посаді до 2020 року. А далі зіграв у хитру гру: як розповіли нашому виданню інформовані джерела, перед місцевими виборами ОСОБА_6 почав буквально шантажувати основних кандидатів у мери Василькова своєю участю на виборах. Його балотування могло серйозно змінити ситуацію на виборах - він би не переміг, але декому б зіпсував. Тоді ОСОБА_6 нібито отримав відступні. До того ж сума, як розповідають люди, вимірювалася мільйонами, і не гривень…
Попри величезну кількість кримінальних справ проти себе, ОСОБА_6 врешті-решт опинився в облраді від "За майбутнє". Остання стала прихистком для колишніх "регіоналів". У ОСОБА_6 склалася давня дружба з очільником "За майбутнє" на Київщині, колишнім першим заступником ОСОБА_22 в Київській ОДА ОСОБА_21 - теж "регіоналом", який став відомий 16 січня 2014 року, коли демонстративно, двома руками, голосував за "диктаторські" закони у парламентській залі.
Зараз ОСОБА_6 планує опинитися на службі в СБУ, тим паче, що після звільнення очільника служби ОСОБА_13 в "конторі" відбувається новий переділ посад. ОСОБА_6 як людина винятково меркантильна розуміє: таке працевлаштування може дати новий політичний поштовх і це значно вигідніше, аніж працювати в облраді. Тим паче, що зараз, у результаті величезних руйнацій інфраструктури, коли десятки тисяч людей залишилися без даху над головою, саме депутати, представники громади, несуть значно більше відповідальності, ніж умовний очільник управління в СБУ. ОСОБА_23 явно не цікаво нести якусь відповідальність. Не для цього він "пиляв" землю та бюджети у Василькові . Не для цього він переховувався у Польщі на початку воєнної агресії Росії проти України… ІНФОРМАЦІЯ_1 аналогічного змісту стаття була також поширена на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 «Моя Київщина» в мережі Інтернет за наступним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивач вважає інформацію, опубліковану у вказаній статті, недостовірною, оскільки вона була поширена серед невизначеного кола осіб (через всеукраїнську газету «Слово і Діло» та мережу Інтернету), мала на меті приниження його статусу в очах громадськості та поширення звинувачення про порушення ним норм чинного законодавства України. Вказане руйнує його позитивний імідж і ділову репутацію, а також грубо порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Наведена у публікаціях інформація формує негативне сприйняття, недовіру та зневагу до позивача, має на меті завдання шкоди його репутації, оскільки за змістом вказує не тільки на аморальну поведінку чоловіка - українця у період воєнного стану в Україні, але й на систематичне порушення ним законодавства. Неправдиві відомості формують негативний морально-етичний портрет позивача в очах громадськості як зрадника Батьківщини, який покинув її у важкий час, та злочинця, який неодноразово вчиняв правопорушення. Позивач зазначає, що згідно листа Головного управління Національної поліції в Київській області від 02.11.2022 року № 224оу/109/24/31-2022, відповідно до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також даних єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, кримінальні провадження щодо ОСОБА_1 , або в яких останній є учасником (стороною) кримінального провадження, не розпочинались. Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом від 18.01.2023 року № 91/С-690-1107 повідомило, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 24.02.2022 року по 18.01.2023 року в базі даних не виявлено. Позивач вказує, що відповідно до Інформаційної довідки №177 від 11.06.2023 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , полковник ОСОБА_1 на добровільних засадах приєднався до військової частини НОМЕР_1 та проходив військову службу, в період з 24.02.2022 року по 31.05.2023 року виконував бойові завдання (розпорядження) задля забезпечення національної безпеки та оборони, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст. ст. 32, 68 Конституції України, ст. ст. 275, 277, 297, 299 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду з указаним позовом. 
Разом із позовною заявою представником позивача подано заява про забезпечення доказів, в якій просили витребувати:
- у Засновника всеукраїнської газети «Слово і Діло» - ТОВ «Центр політичної реклами» та Видавця всеукраїнської газети «Слово і Діло» - ТОВ «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» інформацію про автора статті під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_11» опубліковану в всеукраїнській газеті «Слово і Діло» ІНФОРМАЦІЯ_8, а саме: ОСОБА_16 ; 
- у ТОВ «Інтернет Інвест» дані про власника веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_9 станом на дату надання інформації та на дату порушення прав позивача - на ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 року, справу було розподілено та 14.08.2023 року передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» про захист, честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, та підготовче засідання у справі призначено на 04.12.2023 року.
28.11.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Брус О.М. надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми системи vkz.court.gov.ua.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Брус О.М., про проведення підготовчого засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» про захист, честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, в режимі відеоконференції за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи vkz.court.gov.ua відмовлено.
04.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 04.12.2023 року, без фіксування технічними засобами. 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2023 року заяву представника позивача - адвоката Брус О.М., про забезпечення доказів у вказаній цивільній справі задоволено. Витребувано у Засновника всеукраїнської газети «Слово і Діло» - ТОВ «Центр політичної реклами» та Видавця всеукраїнської газети «Слово і Діло» - ТОВ «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» інформацію про автора статті під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_11» опубліковану в всеукраїнській газеті «Слово і Діло» ІНФОРМАЦІЯ_10, а саме ОСОБА_16 ; та у ТОВ «Інтернет Інвест» (01033 Київ вул. Гайдара, 50 Б, 2 пов.) дані про власника веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_9 станом на дату надання інформації та на дату порушення прав позивача - на ІНФОРМАЦІЯ_1.
Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2023 року приєднано до матеріалів справи заяву, та у зв`язку із витребуванням доказів, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 05.03.2024 року.
05.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2024 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання було відкладено до 03.06.2024 року.
11.03.2024 року на електрону пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - ТОВ «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» - ОСОБА_24 надійшли пояснення, які були передані головуючому судді 25.03.2024 року, у яких останній вказує, що «Моя Київщина» - це регіональне Інформаційне Агентство, яке працює з 2016 року та системно відстежує і висвітлює важливі події політичного, суспільного, громадського та культурного життя столичного регіону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про медіа» діяльність у сфері медіа ґрунтується на принципах свободи вираження поглядів і переконань, свободи поширення, обміну та отримання інформації, свободи діяльності суб`єктів у сфері медіа, у тому числі вільного визначення змісту інформації. ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті Інформаційного Агентства «Моя Київщина» вийшов друк статті ОСОБА_17 «ІНФОРМАЦІЯ_7», опубліковану автором ІНФОРМАЦІЯ_12 на сайті «Столичний регіон». Враховуючи актуальність теми масового саботажу та ухилення від виконання громадських обов`язків після початку повномасштабного вторгнення та з огляду на те, що в подібних статтях розкриваються історії про публічних відомих на Київщині постатей, громадяни мають право знати подробиці біографії таких діячів при владі, бо від них залежать доля людей. Згідно чинного законодавства України, редакція видання не несе відповідальності за думки та оціночні судження авторів статей.
28.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ТОВ «Інтернет Інвест» надійшов лист, який було передано головуючому судді 01.04.2024 року, у якому зазначають, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_9 був ОСОБА_2 .
30.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшло клопотання, у якому останній просить залучити до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 та прийняти до розгляду позовну заяву (в новій редакції) з уточненими позовними вимогами.
03.06.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 03.06.2024 року без його участі.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2024 року клопотання представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. про залучення співвідповідача до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина» про захист, честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації задоволено; Залучено до участі у даній цивільній справі, в якості співвідповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2024 року, у зв`язку із залученням співвідповідача, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання було відкладено до 19.08.2024 року.
19.08.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 19.08.2024 року, без фіксування технічними засобами, у якій останній просить закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по сутті.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина», ОСОБА_2 про захист, честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 03.10.2024 року.
03.10.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 03.10.2024 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2024 року, у зв`язку із неявкою відповідачів, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 11.12.2024 року.
11.12.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2024 року приєднано до матеріалів справи заяву, та у зв`язку із неявкою відповідачів, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 14.04.2025 року.
17.01.2025 року та 29.01.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшло клопотання, у якому останній просить надати належним чином засвідчену копію рішення суду.
23.01.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшло клопотання, яке було передано головуючому судді 27.01.2025 року, у якому останній просить надати належним чином засвідчену копію рішення суду.
30.01.2025 року секретар судового засідання Печерського районного суду м. Києва Ірина Андрієнко листом від 30.01.2025 року повідомила представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. про те, що розгляд справи призначено на 14.04.2025 року.
03.03.2025 року, 26.03.2025 року та 08.04.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшло клопотання, у якому останній просить надати належним чином засвідчену копію рішення суду.
14.04.2025 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 26.06.2025 року.
28.05.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшло клопотання, у якому останній просить надати належним чином засвідчену копію рішення суду.
26.06.2025 року справу знято зі складу у зв`язку з розглядом головуючим суддею клопотань слідчих органів, та судове засідання призначено на 09.09.2025 року.
09.07.2025 року та 31.07.2025 на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. надійшло клопотання, у якому останній просить надати належним чином засвідчену копію рішення суду.
04.08.2025 року секретар судового засідання Печерського районного суду м. Києва Ірина Андрієнко листом від 04.08.2025 року повідомила представника позивача - адвоката Шабельнікова А.В. про те, що розгляд справи призначено на 09.09.2025 року.
В судове засідання 09.09.2025 року з`явилися представники позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. 
Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи за відсутності відповідачів.
Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що у всеукраїнській незалежній газеті «Слово і Діло» ІНФОРМАЦІЯ_10 було надруковано статтю ОСОБА_17 «ІНФОРМАЦІЯ_7», у якій викладено інформацію такого змісту:
«Київська обласна рада вже 5 місяців, із моменту підступного нападу росіян, продовжує перебувати у стані анабіозу. "Моя Київщина" розповість історію про те, чим весь цей час займався один із відомих депутатів облради, який "героїчно" захищав Київщину, перебуваючи за кордоном
Доводиться вчергове констатувати: після повномасштабного нападу Росії ключовий представницький орган столичного регіону - Київська облрада - фактично не працює. Зокрема через зникнення голови облради ОСОБА_3 , яка за п`ять місяців війни так і не спромоглася повернутися на робоче місце. На жаль, як виявилося, деякі інші представники депутатського корпусу облради зробили так само, опинившись у найбільш відповідальний час - коли рашисти плюндрували Київську область - за межами України.
Так, за інформацією "Моєї Київщини", у Польщі опинився депутат облради від "За Майбутнє" ОСОБА_4 , який просидів там кілька місяців. Лише коли рашисти відступили, колишній мер Василькова повернувся в Україну. Але не просто так: схоже, він пригледів собі тепле місце в одному з ключових силових відомств країни - Службі безпеки України.
Але про все по порядку. Варто розуміти, що ОСОБА_6 - один із найбільш одіозних персонажів Київської області. Багаторічний член "Партії регіонів", він чимало років очолював районний осередок політсили ОСОБА_7 . Саме за президентства останнього ОСОБА_6 зумів зробити собі вельми непогану політичну кар`єру. Тут дуже допомогла дружба ОСОБА_6 з тодішнім губернатором Київської області ОСОБА_8 , який входив у неформальну групу "газовиків" ОСОБА_20.
У ЗМІ писали навіть про родинні зв`язки між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Але, як розповідали нашому виданню обізнані джерела, історія стосунків цих двох персон була значно прозаїчнішою: майбутнього мера Василькова на той момент всесильному губернатору Київщини спустили "згори". Посприяв його росту ОСОБА_10 , який донедавна очолював ОПЗЖ та був одним із очільників уряду ОСОБА_11 . Мало хто знає, але ОСОБА_6 , працюючи в СБУ, курував НАК "Нафтогаз", із "усією люттю" викриваючи кримінальні схеми його керівників. У підсумку керівник "Нафтогазу" ОСОБА_10 став його не лише спонсором, а й наставником. У результаті двічі генерал ОСОБА_9 (він одночасно носить погони МВС та СБУ) усіляко допомагав своєму молодому колезі по протекції згори.
У 2013 році ОСОБА_6 , який за часів ОСОБА_7 обіймав посаду голови Васильківської РДА, попри скандали та відверті фальсифікації на виборах, став мером Василькова . Завдяки лобізму "газовиків", які після втечі ОСОБА_7 зуміли зберегтися в українській топ-політиці, "регіонал" ОСОБА_6 у 2015 році знову перемагає на місцевих виборах.
І хоча до нього періодично виникали серйозні претензії (наприклад, саме під час його керівництва у військового аеродрому у Василькові забрали частину землі під забудову), ОСОБА_6 протримався на своїй посаді до 2020 року. А далі зіграв у хитру гру: як розповіли нашому виданню інформовані джерела, перед місцевими виборами ОСОБА_6 почав буквально шантажувати основних кандидатів у мери Василькова своєю участю на виборах. Його балотування могло серйозно змінити ситуацію на виборах - він би не переміг, але декому б зіпсував. Тоді ОСОБА_6 нібито отримав відступні. До того ж сума, як розповідають люди, вимірювалася мільйонами, і не гривень…
Попри величезну кількість кримінальних справ проти себе, ОСОБА_6 врешті-решт опинився в облраді від "За майбутнє". Остання стала прихистком для колишніх "регіоналів". У ОСОБА_6 склалася давня дружба з очільником "За майбутнє" на Київщині, колишнім першим заступником ОСОБА_22 в Київській ОДА ОСОБА_21 - теж "регіоналом", який став відомий 16 січня 2014 року, коли демонстративно, двома руками, голосував за "диктаторські" закони у парламентській залі.
Зараз ОСОБА_6 планує опинитися на службі в СБУ, тим паче, що після звільнення очільника служби ОСОБА_13 в "конторі" відбувається новий переділ посад. ОСОБА_6 як людина винятково меркантильна розуміє: таке працевлаштування може дати новий політичний поштовх і це значно вигідніше, аніж працювати в облраді. Тим паче, що зараз, у результаті величезних руйнацій інфраструктури, коли десятки тисяч людей залишилися без даху над головою, саме депутати, представники громади, несуть значно більше відповідальності, ніж умовний очільник управління в СБУ. ОСОБА_23 явно не цікаво нести якусь відповідальність. Не для цього він "пиляв" землю та бюджети у Василькові . Не для цього він переховувався у Польщі на початку воєнної агресії Росії проти України… (том 1 а.с. 23-25).
ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 «Моя Київщина» в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 була опублікована аналогічна за змістом стаття ОСОБА_17 «ІНФОРМАЦІЯ_7» (том 1 а.с. 30-31).
Міністерство юстиції України листом від 27.03.2023 року № 37387/24763-33-23/19.2.2 повідомило, що державним комітетом інформаційної політики, телебачення та радіомовлення України здійснено державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації - газети «Слово і діло» (чинне свідоцтво серії ВК № 6171 від 27.05.2002 року) Замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами». Сфера розповсюдження: загальнодержавна. Головним управлінням юстиції у Київській області прийнято рішення про перереєстрацію друкованого засобу масової інформації - газети «Слово і діло» (чинне свідоцтво серії КІ № 1174-пр від 06.02.2009 року. Замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрліссервіс-1». Сфера розповсюдження: регіональна (Київська область, місто Київ) (том 1, а.с. 34).
Як визначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 3 Конституції України, статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.
У ст. 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
Тлумачення ст. 277 ЦК України дає підстави для висновку, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.
Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.
Крім того, у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя.
Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що поширена відповідачами інформація є недостовірною та негативно впливає на його честь і гідність та завдає шкоди його діловій репутації, оскільки за змістом вказує не тільки на аморальну поведінку чоловіка - українця у період воєнного стану в Україні, але й на систематичне порушення ним законодавства.
Так, матеріалами справи підтверджено, що у всеукраїнській газеті «Слово і Діло» ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 «Моя Київщина» в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 було надруковано (опубліковано) статтю «ІНФОРМАЦІЯ_7, яка є загальнодоступною публікацією та безпосередньо стосується позивача. Автором спірної публікації є ОСОБА_18 .
Публікація спірної статті відповідачем-2 не заперечується.
Оскільки ОСОБА_1 є публічною особою, отже, межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.
Відтак, оспорювана інформація щодо ОСОБА_1 є оціночними судженням та не може бути перевіреною на предмет її відповідності.
З урахуванням обставин справи та контексту всієї поширеної інформації щодо позивача, поширена інформація не містила безспірних тверджень про достовірні факти, а ґрунтувалася на інформації, що містила оціночні судження і стосувалася критики особи та дій позивача.
Отже, позивач не довів факту поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 про захист, честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачами не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 32 Конституції України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 11, 15, 16, 277, 297, 299 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:
В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина», ОСОБА_2 про захист, честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації - відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр політичної реклами», 01042, м. Київ, бульв. Марії Приймаченко, буд. 8, код ЄДРПОУ 31783315.
Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональний інформаційний центр «Моя Київщина», 08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 101А, оф. 1, код ЄДРПОУ 42798690.
Відповідач-3: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , інші дані невідомі.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 15.01.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко