ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14673/25 Суддя (судді) першої інстанції: Скрипка І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, яким просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, яке викладене в розпорядженні № 282 від 19.04.2024 «Про питання квартирного обліку», яким вирішено зняти з квартирного обліку при Дарницькій районній в місті Києві державній адміністрації і виключити зі списків громадян, які користуються правом першочергового отримання житла, ОСОБА_1 , 1979 року народження, який перебуває на квартирному обліку на першочерговій черзі отримання житла з 08.07.2015, складом сім`ї три особи, у зв`язку із поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення;
- зобов`язати Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 , 1979 року народження, на квартирному обліку при Дарницькій районній в місті Києві державній адміністрації і включити до списку громадян, які користуються правом першочергового (позачергового) отримання житла на тих же умовах, що існували до прийняття незаконного рішення, під тим же порядковим номером, що існував станом на 19.04.2024.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження.
Позиція суду мотивована тим, що спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року та від 1 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у письмовому провадженні.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне. 
У межах спірних правовідносин позивач оскаржує розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 282 від 19.04.2024 «Про питання квартирного обліку», яким вирішено зняти з квартирного обліку при Дарницькій районній в місті Києві державній адміністрації і виключити зі списків громадян, які користуються правом першочергового отримання житла, ОСОБА_1 , 1979 року народження, який перебуває на квартирному обліку на першочерговій черзі отримання житла з 08.07.2015, складом сім`ї три особи, у зв`язку із поліпшенням житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 08.07.2015 ОСОБА_1 , учасник бойових дій, посвідчення № НОМЕР_1 , видане 15.05.2015, перебував на квартирному обліку, порядок забезпечення житлом - першочерговий. Категорія обліку з 14.09.2015: учасники бойових дій, залучені до АТО. Зазначена інформація підтверджується наявним у позивача документом - витягом з розпорядження від 24.04.2017 № 270.
Відповідно до вказаного документу, з 24.04.2017 на квартирному обліку перебувала родина з 3-х осіб: сам позивач та два його сини - ОСОБА_2 2009 р.н. та ОСОБА_3 , 2012 р.н.
У 2024 році позивачу стало відомо про те, що його було знято з квартирного обліку з невідомих йому причин.
16.10.2024 позивач направив відповідачу запит про причини зняття з квартирного обліку, на який було отримано відповідь від 21.10.2024 та витяг із розпорядження № 282 від 19.04.2024, з якого вбачається, що позивача разом із дітьми було знято з квартирного обліку на підставі пункту 1 частини другої статті 40 Житлового кодексу України.
Позивач уважає, що таке розпорядження відповідача є протиправним і таким, що порушує законну реалізацію права на поліпшення житлових умов.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 вирішено юрисдикційний спір у справі за аналогічними правовідносинами, де зазначено таке.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у чинній редакції). Близькі за змістом приписи були у пунктах 1 і 2 частини другої статті 17 КАС України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 цієї статті).
Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (пункт 47)).
Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.
Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, а саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій відступила від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладеного у її постановах від 6 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 488/1176/14-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 815/2551/15, від 23 січня 2019 року у справі № 806/5217/15, від 4 вересня 2019 року у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 127/15109/18 і від 24 вересня 2021 року у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2139цс15 і від 2 березня 2016 року у справі № 6-14цс16а.
В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикціїадміністративних судів.
Керуючись наведеним судова колегія дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до частини 3 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

І.О. Грибан