УХВАЛА

10 червня 2026 року 
м. Київ

справа №520/33130/25
адміністративне провадження № К/990/23203/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Яковенка М.М.,  Шишова О.О., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2026 по справі № 520/33130/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 21.05.2026 надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2026 по справі № 520/33130/25.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, ТОВ «АГРОФІРМА «ТРУД.ЗЕМЛЯ.КАПІТАЛ.» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, в якому просило суд визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати розрахунок коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023 датою його подання.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 позов залишено без задоволення. Суд вийшов за межі предмету позову та підстав позову. Визнав протиправною оформлену квитанцією №2 від 12.12.2025р. Державної податкової служби України відмову у прийнятті складеного ТОВ «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» (ідентифікаційний код - 34630924) повідомлення від 12.12.2025 №1 про подання пояснень та копій документів щодо розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної від 11.12.2023 №6. Зобов`язав Державну податкову службу України поновити процедуру реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складеного ТОВ «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» (ідентифікаційний код - 34630924) розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної від 11.12.2023 №6, прийнявши до Єдиного реєстру податкових накладних складене ТОВ «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» (ідентифікаційний код - 34630924) повідомлення від 12.12.2025 №1 про подання пояснень та копій документів щодо розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної від 11.12.2023 №6 та забезпечивши надходження складеного ТОВ «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» (ідентифікаційний код - 34630924) повідомлення від 12.12.2025 №1 про подання пояснень та копій документів щодо розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної від 11.12.2023 №6 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області для прийняття відповідного рішення у межах компетенції Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області згідно з Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №1245/34213). Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2026 апеляційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Харківській області задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 по справі №520/33130/25 скасовано. Прийнято нове судове рішення , яким у задоволенні позову ТОВ «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» відмовлено.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина 3 статті 2 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; 
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Частиною 6 статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним. Відповідно до пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Пунктом 4 частини 4 статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження. Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами статті 257 КАС України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті.
Суд першої інстанції, врахувавши вимоги статей 12, 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
За таких обставин, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Скаржником вказано, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
На думку позивача, ключове питання права у цій справі полягає в тому, чи може платник податку бути фактично позбавлений можливості завершити процедуру реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН через сплив 365-денного строку, передбаченого пунктом 6 Порядку №520, якщо податкова накладна, до якої складено такий розрахунок коригування, була зареєстрована контролюючим органом лише на виконання судового рішення після спливу зазначеного строку, а сам розрахунок коригування подано на реєстрацію в межах 1095 календарних днів, визначених пунктом 192.1 статті 192 ПК України. Зазначене питання має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки стосується співвідношення норм Податкового кодексу України, Порядку №520, Порядку №1165, Порядку №1246 та процесуальних гарантій ефективного судового захисту, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.
Крім того, справа має виняткове значення для позивача, оскільки оскаржувана постанова апеляційного суду фактично залишає ТОВ «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал.» без будь-якого ефективного механізму завершення процедури реєстрації розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023, йдеться про неможливість реалізації податкового обов`язку та відповідного законного інтересу щодо коригування податкових зобов`язань у Єдиному реєстрі податкових накладних, а також про наслідки попередньої протиправної відмови контролюючого органу у реєстрації податкової накладної.
Верховний Суд зауважує, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. 
Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Аргументи та доводи, викладені у касаційній скарзі, не відповідають вказаним вище критеріям, адже вони є загальними, не містять доказів кількісного та якісного виміру щодо наявності питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Верховний Суд, оцінивши доводи скаржника, дійшов висновку, що, враховуючи критерії, визначені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 07.12.2018 у справі №922/6554/15, аргументи та мотиви, викладені у касаційній скарзі, не є переконливими, доречними і достатніми для висновку, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і її розгляд Верховним Судом є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Як встановлено зі змісту оскаржуваних судових рішень, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії Державної податкової служби України щодо зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023, квитанція про зупинення реєстрації розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 та неприйняття письмових пояснень та/або копій документів щодо поданої на реєстрацію податкової накладної за своєю суттю та змістом не є актами індивідуальної дії, оскільки не створюють для позивача юридичних прав та обов`язків, не породжують правових наслідків та не мають обов`язкового характеру для позивача. Зазначені висновки містяться також в постанові Верховного Суду від 07.02.2020 у справі №826/11086/18, постанові Верховного Суду України від 27.08.2019 у справі №540/2077/18. Суд погодився з доводами відповідачів про те, що зупинення реєстрації розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023 не порушує прав позивача і не позбавляє його права на подальшу реєстрацію, в тому числі в разі реалізації права на подання письмових пояснень та/або додаткових документів, а є проміжним етапом перед прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023, яке може спричинити негативні наслідки для позивача. Разом з тим, на момент розгляду цієї справи рішення Комісії Головного управлінні ДПС у Харківській області про відмову в реєстрації розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023 датою його подання не виносилося, отже відсутні підстави для зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати розрахунок коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023 датою його подання.
Судом апеляційної інстанції зазначено, що звернувшись до суду із вимогами про визнання протиправними дій Державної податкової служби України щодо зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023, позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту. Натомість, належним способом захисту, у даному випадку, є звернення позивача до суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних та, як наслідок, вжиття дій щодо реєстрації зазначеного розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Отже, відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача можливе виключно шляхом визнання протиправним та скасування рішення Комісії ГУ ДПС у Харківській області про відмову в реєстрації розрахунку коригування №1 від 11.12.2023 до податкової накладної №6 від 11.12.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження. Незгода сторони з оцінкою доказів або висновками судів попередніх інстанцій не свідчить про виняткове значення справи та не створює підстав для касаційного перегляду.
Верховний Суд зауважує, що допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23.10.1996, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19.12.1997, заява №26737/95).
Відтак, скаржником не обґрунтовано наявність обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Труд.Земля.Капітал» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2026 по справі № 520/33130/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва М.М. Яковенко О.О. Шишов