САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/1079/26 
Провадження №2/726/402/26 
Категорія 68 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
11.05.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі – Колісник А.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,- 
ВСТАНОВИВ :
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 15.06.2017 року між сторонами було укладено шлюб.
Від шлюбу, у сторін народилась донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. Сторони проживають окремо. За цей час між сторонами втрачено фізичні та духовні зв`язки. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги. Сторони не підтримують сімейні стосунки.
Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить її інтересам.
Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання дитини разом із матірю.
Позивач в судове засідання не зявилась, однак надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, залишити дитину на проживання із нею, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. ст.280-283 ЦПК України.
Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.
Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 15.06.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 920.
Як встановлено із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.07.2019 року встановлено, що у сторін є спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільного господарства, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін. 
Що стосується визначення місця проживання дитини, варто зауважити таке.
Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Розглядаючи позовні вимоги про визначення місця проживання дитини суд керується положеннями ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Стаття 11 ЦПК України передбачає принцип диспозитивності судового процесу, а саме те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Так позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі органу опіки та піклування (участь якого є обов`язковою при розгляді даної категорії справ) з метою надання останнім висновку щодо розв`язання спору, без якого подібні позовні вимоги задоволені бути не можуть.
Окрім того, не виявляється можливим встановити наявність спору про місце проживання спільної дитини відповідно до ст. 161 СК України, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини.
Керуючись ст. 16 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 19, 24, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 49, 137, 141, 280-285, 263-265 ЦПК України, суд - 

ВИРІШИВ :
Позов задовольнити частково.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 15.06.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 920 – розірвати.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання якого зареєстровано по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання якої зареєстровано по АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 1064,96 грвиень.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя 	С. В. Мілінчук