Справа № 487/9630/25
Провадження № 2-др/487/14/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2026 року  м. Миколаїв 
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г. за участю секретаря Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартири,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартири. Рішенням Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2026 в позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Громадський посад» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 33368,25 грн., із яких 2946,02 грн., пеня 30442,23 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
29.04.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» адвоката Бартошук Валерії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29738,98 грн, яку мотивує тим, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартири в якій 20.04.2026 ухвалено рішення про часткове задоволення позову. 07.01.2025 року відповідачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які планується понести у зв`язку з розглядом справи .
Понесені витрати на професійну правничу допомогу складають 29738,98 грн, та підтверджуються договором, ордером адвоката та актом про надання правничої допомоги.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу , суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Згідно з ч.1, п.1, п.4 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у справі №910/2158/23. 
Як встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2026 поцзовні вимоги задоволено частково. При ухваленні рішення судом не вирішувалось питання про відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу. 
В судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник відповідача повідомив, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані суду після ухвалення рішення у встановлений законом строк. Враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування відповідачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. При цьому вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи відповідач отримувала правову допомогу від адвоката.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах відповідних договірних відносин. Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Отже, з урахуванням вищевикладених мотивів, виходячи з предмету спору, складності справи та значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням часу здійснення представництва, розумності їх розміру, суд вважає, заява підлягає задоволенню, що забезпечить баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд вважає необхідним ухвалити з цього питання додаткове рішення.
Керуючись ст. 12, 13, 133, 134, 137, 141, 246, 264, 270 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартири - задовольнити. 
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартири. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Громадянський посад`судові витрати на правову допомогу у цій справі у розмірі 29738,98 грн.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Миколааївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін