Справа № 364/565/26
Провадження № 3/364/197/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026 суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши об`єднані адміністративні матеріали, що надійшли 02.06.2026 від Батальйону № 2 Полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі – Батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП) з протоколами про адміністративні правопорушення від 24.05.2026 та від 25.05.2026 серії ВБА № 155592, № 155591 та серії ВАД № 848551 щодо притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою, другою статті 173-2 та частиною другою статті 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), – 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 24.05.2026 о 19:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: виражалася на його адресу нецензурною лайкою, завдавала ляпасів по обличчю, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого. 
Наведені дії були вчинені ОСОБА_1 в присутності неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того, ОСОБА_1 25.05.2026 о 10:07 за названою вище адресою порушила вимоги термінових заборонних приписів, винесених стосовно неї 24.05.2026: серії АА № 553021 щодо потерпілого ОСОБА_2 та серії АА № 553022 щодо потерпілого ОСОБА_3 .
Постановою суду від 03.06.2026, враховуючи, що зазначені протоколи про адміністративні правопорушення складені відносно однієї і тієї ж особи, стосовно вчинення нею трьох адміністративних правопорушень, розгляд яких здійснюється одним і тим же судом, відтак на підставі частини другої статті 36 КУпАП у разі визнання її винуватою має бути накладено одне адміністративне стягнення, тому ці судові справи було об`єднано в одне провадження, розгляд справи призначено на 05.06.2026.

У судовому засіданні 05.06.2026 ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених правопорушень визнала, зауваживши лише, що повернулась додому з порушенням згаданих вище заборонних приписів поліції через те, що чоловік і син її покликали. Поліцію 24.05.2026 викликав їх син, оскільки злякався конфлікту, хоча вона просила його не слухати, а наступного дня – 25.04.2026 поліцію викликав чоловік, оскільки, як каже, злякався, коли до мене (я ула у дворі, а не в хаті) приїхала дочка із зятем. 
Потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердив викладені в протоколі обставини, зауваживши, що ніхто нікого не бив, мовляв він викликав і надавав покази поліції «з переляку». 
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про розгляд справи повідомлений, але батьки (присутні учасники справи) сказали, що син не захотів йти до суду. 
Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 08.03.2018 у справі «Михайлов проти України», від 06.10.2022 у справі «Бантиш проти України», від 06.10.2022 у справі «Пушкарьов проти України», щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, та враховуючи повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи та дослідивши відомості, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення і доданих до них матеріалів, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого. 

За загальним визначенням пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон) домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з пунктами 14, 17 частини першої статті 1 названого Закону: 
– психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
– фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Особою, яка постраждала від домашнього насильства (постраждалою особою) – є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Водночас, дитиною, яка постраждала від домашнього насильства визнається особа, яка не досягла 18 років та яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі, а також дитина, яка стала свідком (очевидцем) такого насильства (пункти 2, 8 частини першої статті 1 згаданого Закону).
За вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, статтею 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.
При цьому частиною другою названої статті КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за зазначене діяння, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до частини четвертої статті 269 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.
Крім того, за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, передбачена адміністративна відповідальність за частиною другою статті 173-8 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема: 
– відомостями, викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення від 24.05.2026 та від 25.05.2026 серії ВБА № 155592, № 155591 та серії ВАД № 848551, які є одним із джерел доказів у силу частини першої статті 251 КУпАП та з яких вбачається, що ці протоколи складені уповноваженою на те особою, зміст протоколів відповідає вимогам статті 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративних правопорушень, виходячи з характеру вчинених дій та з урахуванням диспозицій відповідних норм (статей) КУпАП;
– копіями термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 від 24.05.2026 серії АА № 553021 відносно потерпілого ОСОБА_2 та серії АА № 553022 відносно потерпілого ОСОБА_3 , винесені строком на 10 діб (з 01:00 25.05.2026 до 01:00 04.06.2026) із двома заборонами: забороною на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалих осіб та забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалими особами, які не оскаржувалися кривдником у передбаченому частиною дев`ятою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» порядку; 
– формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, з якої вбачається характер стосунків кривдника ОСОБА_1 з постраждалим ОСОБА_2 (чоловіком) та визначено високий рівень небезпеки; 
– формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, з якої вбачається характер стосунків кривдника ОСОБА_1 з постраждалим ОСОБА_3 (сином) та визначено високий рівень небезпеки;
– письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.05.2026;
– рапортами поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП від 25.05.2026 про виклик поліції на службовий планшет «домашнє насильство», що надійшов 24.05.2026 о 21 год. 05 хв. Прибувши на місце події виявили заявника ОСОБА_2 , який повідомив, що його дружина ОСОБА_1 вчинила відносно нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, яке виражалося у висловлюванні нецензурною лайкою в бік заявника та завданням ляпасів по обличчю, в присутності їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також на місці події ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно, навмисно вдарялася в двері та стіни будинку та викрикувала різні нісенітниці. Нарядом поліції відносно неї було винесено два письмові термінові заборонні приписи та складено протоколи про адміністративні правопорушення;
– рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП від 25.05.2026 про виклик поліції на службовий планшет «погроза фізичною розправою або вбивством», що надійшов 25.05.2026 о 10:07. Прибувши на місце події виявили заявника ОСОБА_2 , який повідомив, що його дружина ОСОБА_1 порушила вимоги письмового термінового заборонного припису та прийшла додому збирати свої речі;
– відеозаписами з нагрудних камер (після прибуття на місце події). 

У зв`язку з усім наведеним вище суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного і психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, за частиною другою статті 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства стосовно неповнолітньої особи, а також за частиною другою статті 173-8 як невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 35 КУпАП обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, суд визнає вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до пункту 1 статті 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.
Разом з тим за приписами частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Зважаючи на наведене та враховуючи особу правопорушниці, наявність обтяжуючої та пом`якшуючої відповідальність обставин, суд дійшов до висновку, що на правопорушницю ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини другої статті 173-2 КУпАП як більш тяжкої, у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті. На переконання суду, такий вид адміністративного стягнення може забезпечити виправлення правопорушниці; підстав для застосування інших видів адміністративного стягнення судом не вбачається.
Наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення не вбачається, оскільки відповідні положення статті 22 КУпАП не застосовуються, зокрема, до правопорушень, передбачених статтею 173-2 КУпАП. 
Крім того, на підставі статті 40-1 КУпАП з порушниці слід стягнути судовий збір на користь держави у встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір» розмірі.
Керуючись частиною першою та другою статті 173-2, частиною другою статті 173-8, а також статтями 33-36, 40-1, 221, 251, 252, 276, 277, 283-285, 294, 300, 307, 308 КУпАП, суд – 
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-8 КУпАП.
Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку частини другої статті 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений протягом 15 днів, у разі несплати штрафу у цей строк постанова суду надсилається для примусового виконання, а штраф буде стягнуто у подвійному розмірі (статті 307, 308 КУпАП).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Видати (надіслати) копії цієї постанови суду ОСОБА_1 та потерпілим, а після набрання постановою законної сили – прокурору та до Батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП – до відома.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя        Л. А. Макаренко 

Постанова набрала законної сили з "_____"_________ 202____ року.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.