ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 р. 	Справа № 520/22618/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 19.11.25 у справі № 520/22618/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Міністерства оборони України  
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі також - відповідач), третя особа: третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - третя особа), в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене п. 13 протоколу від 08.11.2024 за № 37/в, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане з захистом Батьківщини;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане з захистом Батьківщини згідно з Постановою КМУ від 25.12.2013 за №975, в порядку та розмірах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року адміністративний позов залишено без задоволення. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не врахував того, що починаючи з 28.03.2023 ОСОБА_1 проходив лікування, обстеження та збирав документи для отримання направлення на медико-соціальну експертизу, тобто вчиняв необхідні дії, направлені на проходження МСЕК для встановлення йому ступеню втрати працездатності. Відтак у цьому випадку позивач не має зазнавати негативних наслідків від того, що огляд не відбувся у межах тримісячного строку.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач та третя особа правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.08.2023 молодшого сержанта в запасі ОСОБА_1 звільнено з військової служби, що підтверджується витягом з протоколу від 08.11.2024 за №37/в, військовим квитком серія НОМЕР_1 та Наказом №219 від 06.08.2023.
Надалі ОСОБА_1 отримав довідку про результати визнання у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках від 13.11.2023 за №053409 серії 12ААА, якою встановлено 25% втрати працездатності з 06.08.2023 одноразово.
У подальшому позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, яка призвела до втрати 25 % працездатності. До вказаної заяви було долучено документи згідно з пунктом 10 Порядку №975.
02.06.2025 представником позивача відповідачу направлено адвокатський запит №02062025, яким указувалося на необхідності отримання копії протоколу засідання (витягу) комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразовою грошовою допомоги та компенсаційний сум прийнятого за результатом розгляду поданої ОСОБА_1 заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Відповідь на вказаний запит надано позивачу ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 10.06.2025 за №152/B3, до якого долучено документи стосовно виплати ОГД позивачеві, а саме: витяг із протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 за №37/в та лист від 31.07.2025 за №748/1/975/ОГД.
Відповідно до отриманого витяг з протоколу від 08.11.2024 №37/в встановлено, що: «п.7 ч.2 ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Заявника звільнено з військової служби 06.08.2023, а 13.11.2023 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби».
Отже, розглянувши подані документи, комісія Міністерства оборони України дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.
Не погодившись з рішенням Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлене Протоколом засідання комісії від 08 листопада 2024 року №37/в (пункт 13), є законним і правомірним, а позов ОСОБА_1 - безпідставним, оскільки позивач був звільнений з військової служби з 06.08.2023, а ступінь втрати професійної працездатності позивачу встановлено 13.11.2023, тобто вже після збігу 3-х місяців після звільнення з такої служби, отже на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом №2011-XII.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (далі – Закон №2232-XII) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Положеннями статті 16-1 Закону №2011-ХІІ визначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктом 2 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому, у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Відповідно до пункту 2 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Пунктом 3 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 6 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.
Відповідно до пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 10 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком № 975.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 7 Порядку №975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Відповідно до пункту 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку №975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Згідно з пунктом 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Висновки Верховного Суду стосовно застосування Порядку №975 сформовані, зокрема, у постановах від 27.05.2021 у справі №520/9807/2020, від 24.06.2021 у справі №120/1985/20-а, від 18.05.2022 у справі №500/423/19, від 18.05.2022 у справі №500/423/19, від 25.07.2022 у справі №380/6447/20 та від 18.03.2024 у справі №120/13997/21-а.
Верховний Суд у постанові від 08.11.2023 у справі №320/4821/19, аналізуючи положення пункту 7 частини другої статті 16 Закону України № 2011-XII, дійшов висновку, що у разі встановлення особі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, то права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у такої особи не виникає.
Суд також указав, що остання є спеціальною правовою нормою, яка містить критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, зокрема:
суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці та особи звільнені з військової служби;
визначений час настання страхового випадку (встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності) - військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які частково втратили працездатність внаслідок отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби;
відсутність умови про встановлення втрати працездатності без встановлення інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.
Аналіз наведених положень Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 дозволяє дійти висновку про те, що право звільненої з військової служби особи на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності обмежено:
тримісячним строком для встановлення такій особі часткової втрати працездатності, що рахується з дня звільнення такої особи з військової служби;
причинами отримання такою особою поранення (контузії, травми або каліцтва) або захворювання, оскільки останні повинні бути набуті особою саме під час виконання нею обов`язків військової служби.
Колегія суддів зауважує, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).
Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23.10.2018 у справі №161/69/17 та від 12.03.2019 у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 08.04.2024, повертаючи справу № 540/3059/20 на новий розгляд, указав, що при розгляді подібних спорів суди повинні встановити, чи були вчинені особою всі залежні від неї дії щодо отримання довідки МСЕК у строки, які надають право на отримання одноразової грошової допомоги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що встановлений законодавством тримісячний строк для встановлення особі часткової втрати працездатності рахується з дня звільнення такої особи з військової служби, є преклюзивним і підлягає поновленню лише у виключних випадках у зв`язку із наявністю об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені доказами, належність яких повинна бути перевірена уповноваженим органом або судом.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, у Військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.07.2023 за №183-РС звільнений з військової служби у запас та Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.08.2023 за №219 виключений із списків особового складу військової частини з 06.08.2023.
03.07.2022 під час проходження служби позивач отримав акубаротравму, осколкові поранення голови, тулуба, нижньої третини правого стегна. 
30.11.2022 позивач отримав Довідку військової частини НОМЕР_3 №11/31/2609 від 30.11.2022 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка свідчила про отримання ним 03.07.2022 травми та поранення за обставин під час виконання бойового завдання в місті Харкові потрапив під ракетний обстріл.
28.03.2023 госпітальною військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_4 на підставі зазначеної Довідки військової частини НОМЕР_3 №11/31/2609 від 30.11.2022 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивачу встановлений причинний зв`язок отриманого поранення, а саме – поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності або інвалідності, що підтверджено копією Свідоцтва про хворобу №668 від 28.03.2023, виданого госпітальною ВЛК Військової частини НОМЕР_4 .
Отже, довідка військової частини НОМЕР_3 №11/31/2609 від 30.11.2022 про обставини травми та медичні документи з приводу отриманого позивачем 03.07.2022 поранення, які також датовані 2022-м роком, стали підставою для висновку госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 , визначеного у Свідоцтві про хворобу №668 від 28.03.2023, про пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини, про що свідчить безпосередньо сам зміст Свідоцтва про хворобу №668 від 28.03.2023.
Разом з цим колегія суддів зауважує, що направлення на медико-соціальну експертизу №194 видане позивачу 24 серпня 2023 року. 
Задля отримання вказаного направлення ОСОБА_1 проходив медичні обстеження з отриманням відповідних документів, що підтверджується долученою до позовної заяви медичною документацією.
Так, у період з 19.05.2023 по 02.06.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарі КП «ДОСРЦ «Солоний лиман» ДОР «Новотроїцьке», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1573; у період з 06.06.2023 по 21.06.2023 – на стаціонарному лікуванні у КП «ДОСРЦ «Солоний лиман» ДОР «Новотроїцьке», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1751; 19.07.2023 ОСОБА_1 уклав декларацію з надавачем ПМД, а саме з КНП «Міська лікарня №1»ХМР.
24.08.2023 лікарями підготовлено висновки, які були долученні до направлення на медико-соціальну експертизу, 15.09.2023 було видано доповнення до направлення на МСЕК. 
Наведене підтверджується, долученою до позову медичною документацією, яка надавалася ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я та копія якої була направлена КНП ХОР КТЛ на адресу адвоката Кіншова Д.С., що також підтверджується копією поштового конверту. 
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач вчинив у найкоротший термін всі можливі дії з метою отримання необхідних документів для подання заяви на виплату одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та об`єктивно не мав можливості отримати відповідну довідку МСЕК у строки, визначені законодавством, оскільки не мав змоги вплинути на строк направлення його на МСЕК та проведення МСЕК.
Відтак у цьому конкретному випадку позивач не має зазнавати негативних наслідків від того, що огляд не відбувся у межах тримісячного строку (з 06.08.2023), а був здійснений 13.11.2023 (тобто фактично пропуск складає декілька днів з урахуванням вихідних з 06.11.2023 до 13.11.2023 (понеділок), про що йому було видано довідку про результати визнання у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках від 13.11.2023 за №053409 серії 12ААА. 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що пропуск строку звернення за отриманням допомоги є поважним, оскільки він об`єктивно зумовлений процедурними особливостями встановлення ступеня втрати працездатності, які не перебували під контролем позивача та не залежали від його волі.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене п. 13 протоколу від 08.11.2024 за № 37/в, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане з захистом Батьківщини є протиправним та підлягає скасуванню, а отже відповідні вимоги позову є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане з захистом Батьківщини згідно з Постановою КМУ від 25.12.2013 за №975, в порядку та розмірах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, колегія суддів зазначає таке.
За матеріалами справи відповідач, приймаючи рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 виходив лише з того, що останнім пропущено тримісячний термін після звільнення з військової служби. Тобто по суті заява ОСОБА_1 розглянута не була, відповідач не надавав оцінки по суті поданих документів.
З огляду на те, що відмова відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з частковою втратою працездатності зумовлена пропуском тримісячного строку з моменту звільнення з військової служби, і відповідачем не встановлювались інші обставини щодо наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги згідно з заявою позивача та доданим до неї пакетом документів, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане з захистом Батьківщини згідно з Постановою КМУ від 25.12.2013 за №975, в порядку та розмірах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, з урахуванням висновків суду.
З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є помилковим.
Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних.
Щодо посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 08 листопада 2023 року у справі №320/4821/19 та від 2 квітня 2024 року у справі №260/2081/23, то колегія суддів указує на їх хибне застосування з урахуванням обставин цієї справи, оскільки у цій справі період спливу тримісячного строку (06.11.2023) є незначним і становить кілька днів.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідності до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позову.
З огляду на приписи статті 139 КАС України питання розподілу судових витрат не вирішується. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 520/22618/25 скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене п. 13 протоколу від 08.11.2024 за № 37/в, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане з захистом Батьківщини.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності через поранення, пов`язане з захистом Батьківщини згідно з Постановою КМУ від 25.12.2013 за №975, в порядку та розмірах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, з урахуванням висновків суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц