печерський районний суд міста києва

Справа № 757/52100/25-ц 
пр. 2-5834/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва 
в складі: головуючого - судді Козлова Р.Ю.,
при секретарі Іваненку С.С.,
розглянувши у судовому засіданні з викликом сторін у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них наробився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилась проживати разом з позивачкою. Позивака вказує, що вона зі свого боку прикладає усі зусилля для матеріального забезпечення дитини, однак її фінансові можливості є недостатніми для повноцінного забезпечення усім необхідним її спільної з відповідачем дитини. В той же час, позивачка зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі.
Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначила, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у 1/4 частини від заробітку доходу відповідача. При цьому представник додатково вказала, що відповідач є пенсіонером через наявність у нього 2 групи інвалідності та визнаний частково непрацездатним, однак незважаючи на тимчасову втрату відповідачем працездатності, останній завжди у добровільному порядку сплачував позивачці кошти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу).
Від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій представник наполягав на обґрунтованості вимог позивачки. 
У судове засідання позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивачки направив заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує у повному обсязі.
У свою чергу представник відповідача направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача та просила ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку доходу відповідача.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що за час перебування сторін у зареєстрованомушлюбі у них наробився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилась проживати разом з позивачкою і дана обставина стороною відповідача не заперечувалось. 
У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. 
Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).
Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України).
У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 17 жовтня 2025 року. 
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону а також виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити до стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 10000 грн. починаючи з 17 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем. 
Відхиляючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі визначеному позивачкою зазначає, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою дитину на підставі наведених вище норм закону, а тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі по 50000,00 грн., є необгрунтованим.
Суд вважає, що 10000 грн. на дитину є саме тим розміром аліментів, який відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини.
Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 84,110,112, 113, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2,10,76-81, 141-142, 200, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд - 
В И Р І Ш И В :
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно починаючи з 17 жовтня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно починаючи з 17 жовтня 2026 року у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.  
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Повне рішення суду складено 23 березня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя