ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

12.05.2026	м. Суми	Справа № 920/311/26	
Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/311/26
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична
компанія «УКРЕНЕРГО» (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 
01032, код ЄДРПОУ 00100227)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»
(вул. Друга Залізнична, 10, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ 33698892)
про стягнення 10 313 грн 19 коп.,

Суть спору. 06.03.2026 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 851 912 грн 58 коп. за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 №0514-03015-ПД, з яких: 841 599 грн 39 коп. сума основного боргу та 10 313 грн 19 коп. 3% річних, а також стягнути судові витрати.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2026, справу призначено до розгляду судді Заєць С.В.
Ухвалою суду від 10.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/311/26; справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; сторонам встановлені строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.
23.05.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду клопотання (вх.№1274) про розгляд справи з викликом сторін, відповідно до змісту якого просить суд розгляд справи №920/311/26 проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
24.03.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду відзив (вх.№1474, 1307) на позовну заяву, згідно з яким повідомляє суд, що платіжною інструкцією від 13.03.2026 № 30144 на суму 841 599,39 грн підтверджується, що відповідачем здійснено погашення заборгованості за спірний період у повному обсязі після звернення з позовом до суду, з огляду на вказане, провадження у справі №920/311/26 в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 841 599,39 грн підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Водночас, відповідач просить суд відмовити позивачу в частині нарахованих 3% річних у розмірі 4 068,26 грн.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду заяву (вх.№1645, 1472), згідно з положеннями якої позивач підтверджує сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 841 599,39 грн та просить суд закрити провадження у справі №920/311/26 в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 841 599,39 грн на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Крім цього, позивач заперечує щодо тверджень відповідача щодо нарахування 3% річних, вказуючи на обгрунтованість розрахунку, доданого позивачем до позову.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду заперечення (вх.№1763) щодо доводів позивача, наведених у заяві від 31.03.2026.
14.04.2026 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду заяву (вх.№1960), згідно з якою просить суд задовольнити позов повністю.
21.04.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду додаткові письмові пояснення (вх.№2103) по суті справи.
28.04.2026 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№2238).
01.05.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду заперечення (вх.№2308) на додаткові пояснення позивача по суті справи.
Ухвалою суду від 11.05.2026 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» від 24.03.2026 б/н (вх.№1307 від 24.03.2026) про закриття провадження у справі в частині суми основного боргу – задоволено; заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» від 31.03.2026 б/н (вх.№1472 від 31.03.2026) про часткове закриття провадження – задоволено; закрито провадження у справі №920/311/26 в частині стягнення суми основного боргу за позовом у розмірі 841 599 грн 39 коп.
Ухвалою суду від 11.05.2026 у задоволенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» від 23.03.2026 б/н (вх.№1274 від 23.03.2026) про розгляд справи з викликом – відмовлено.
Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – ПрАТ НЕК «Укренерго») є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство». ПрАТ НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – ДП «НЕК «Укренерго») відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 Статуту ПрАТ НЕК «Укренерго». 
ПрАТ НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі – юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Згідно з п.10. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського управління. надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором. Порядок укладання таких договорів визначається кодексом системи передачі (ч. 4 ст. 33 Закону «Про ринок електричної енергії»).
Згідно з п.п. 1.1, 1.2 гл. 1 р. XI Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП «Про затвердження Кодексу системи передачі» від 14.03.2018 №309 (далі - КСП) послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються ОСП на недискримінаційних засадах відповідно до вимог, установлених законодавством та цим Кодексом. Послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом. Типові форми договорів про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та про надання послуг з передачі електричної енергії наведені в додатках 5 та 6 до цього Кодексу відповідно.
З метою приведення договірних відносин у відповідність до Кодексу системи передачі, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 309 (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1763, якою в тому числі внесено зміни до типового Договору про надання послуг з диспетчерського управління) Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ НЕК «Укренерго» Позивач, Оператор системи передачі, Виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі – ТОВ «Сумитеплоенерго», Відповідач, Користувач) домовились укласти договір шляхом приєднання Користувача до умов договору про надання послуг з диспетчерського управління (далі – Договір приєднання), затвердженого Наказом НЕК «УКРЕНЕРГО» від 03.10.2023 № 550 та розміщеного на сайті НЕК «УКРЕНЕРГО» за посиланням: https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiya-uchasnykiv-rynku/dogovory/ із подальшими змінами в редакції наказу НЕК «Укренерго» від 22.12.2023 № 742, від 07.06.2024 № 344 та від 06.08.2025 № 627.
Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заявою про укладання Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно- технологічного) управління надало письмову згоду на приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, розміщеного на офіційному сайті ОСП, на окремих умовах чинного договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 27.05.2019 № 0514-03015, а саме індивідуальних характеристик, зазначених в додатках до такого договору та реквізитів.
Повідомленням від 11.11.2023 № 01/60647 Позивач повідомив Відповідача про укладання Договору: дата акцептування 01.01.2024, ідентифікатор договору № 0514-03015-ПД.
Укладений між ПрАТ НЕК «УКРЕНЕРГО» та ТОВ «Сумитеплоенерго» Договір з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 01.01.2024 № 0514-03015-ПД (далі – Договір) є публічним та укладається Сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та розміщений на офіційному сайті НЕК «Укренерго» за мережевимпосиланням:
https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiyauchasnykivrynku/dogovory/.
Цей договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі - договір) є публічним договором приєднання та встановлює порядок і умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачам системи передачі (далі - користувач). Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання користувача до умов договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного), в редакції наказу Позивача від 06.08.2025 № 627 (далі - Договір), управління договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії Сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи України. Позивач безперервно надає послугу з диспетчеризації (оперативно- технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, технологічної та екологічної безпеки (далі - Послуга), а Відповідач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору.
Послуга, яка надається за цим Договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.
Пунктом 6.6. глави 6 розділу XI КСП встановлено, що обсяг послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначається: для ОСР - як обсяг розподіленої електричної енергії, обсяг купівлі електричної енергії для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами оператора системи розподілу та обсяг електричної енергії для господарчих потреб ОСР.
Згідно з п. 3.1.-3.8. Договору ціна договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік.
Розрахунковим періодом за договором є 1 календарний місяць.
Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.
Обсяг наданої послуги визначається відповідно до розділу XI КСП.
Планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:
1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.
Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.
Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).
Коригування обсягів та вартості фактично наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком», що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно), або акт надання послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).
Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді виконавець ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники акта надання послуги та/або акта коригування до актів надання послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.
Користувач здійснює підписання актів надання послуги та актів коригування до актів надання послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання користувачем.
У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті надання послуги вартість та/або фактичний обсяг послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта надання послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
У разі підтвердження розбіжностей ППКО користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог додатка 10 до Правил ринку та відображаються в акті коригування.
Згідно з п. 3.9. Договору за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим Договором).
Згідно з п. 11.1 Договору ОСП щокварталу оформлює акт звірки рахунків наданої Послуги відповідно до форми, наведеної в додатку 5 до цього Договору, та в строк до 30 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надсилає його Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (за допомогою Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом уповноваженої особи зі своєї сторони. Користувач протягом 3 робочих днів з дня отримання акта звірки розрахунків наданої Послуги заповнює його зі своєї сторони, підписує його та повертає один примірник ОСП.
Згідно з п. 11.5 Договору, будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта надання Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://оnІіnе.uа.еnеrgу/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами у один і той самий спосіб (в залежності від форми документу).
Електронний документ, який направляється Стороною на виконання цього Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі (абз. 4 п. 11.6. Договору).
Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб (абз. 5 п. 11.6. Договору).
Договір набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, шляхом направлення відповідного повідомлення (п. 13.1. Договору).
Тотожні положення були й в редакції Договору, що затверджена наказом Позивача від 03.10.2023 №550.
На виконання умов Договору за період з грудня 2025 року по січень 2026 року Позивачем складено та направлено Відповідачу наступні первинні документи:
- Рахунок фактура № ДУ-0082747 від 15.12.2025 на суму 365 510,10 грн;
- Рахунок фактура № ДУ-0083518 від 24.12.2025 на суму 394 527,32 грн;
- Рахунок фактура № ДУ-0084284 від 05.01.2026 на суму 590 492,63 грн;
- Акт надання Послуги № ДУА-0022171 за грудень 2025 року від 31.12.2025 на суму 1 350 530,17 грн;
- Рахунок фактура № ДУ-0085838 від 14.01.2026 на суму 481 712,18 грн;
- Рахунок фактура № ДУ-0086588 від 24.01.2026 на суму 451 277,39 грн;
- Рахунок фактура № ДУ-0087301 від 05.02.2025 на суму 558 079,64 грн;
- Акт надання Послуги № ДУА-0022998 за січень 2026 року від 31.01.2026 на суму 1 491 069,22 грн.
Відповідачем, в порушення умов Договору та чинного законодавства України заборгованість сплачено частково на загальну суму 2 000 000,00 грн, на підставі платіжної інструкції № 30071 від 28.02.2026.
В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що Відповідач не виконав зобов`язань щодо здійснення оплати послуг у порядку та у строки, погоджені у Договорі, у зв`язку з чим станом на 02.03.2026 основна заборгованість ТОВ «Сумитеплоенерго» перед ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО», з урахуванням часткової оплати, за період з грудня 2025 року по січень 2026 року складає 841 599 грн 39 коп. з ПДВ. Окрім цього, у зв`язку з тим, що Відповідачем допущено прострочення граничних строків оплати послуг у спірному періоді, Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 10 313 грн 19 коп. 3% річних, що й стало підставою для звернення ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» з цим позовом до господарського суду.
Водночас, у ході розгляду справи Відповідачем сплачено на користь Позивача суму основного боргу за спірним Договором у розмірі 841 599 грн 39 коп., з огляду на що, ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.05.2026 закрито провадження у справі №920/311/26 в частині стягнення суми основного боргу за позовом у розмірі 841 599 грн 39 коп.
Вирішуючи спір у даній справі, суд керується наступним.
Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом, при цьому статтею 525 цього Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання в вигляді 3% річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Виходячи зі змісту п. 3.1. Договору, розрахунковим періодом є 1 календарний місяць.
Відповідно до п. 3.5. Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:
1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну декаду розрахункового періоду (п. 3.6. Договору).
Згідно з п. 3.7. Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.
Таким чином, незважаючи на те, що Договір передбачає поетапну оплату планової вартості послуги (п. 3.5. Договору), остаточний фактичний обсяг та вартість наданої послуги визначається відповідно до розділу ХІ КСП (п. 3.3. Договору) та фіксується у рахунках та актах приймання-передачі, розрахунок за які здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 3.7. Договору).
Проаналізувавши умови Договору про надання послуг з передачі електричної енергії (що є типовим, ідентифікатор № 0514-03015-ПД), суд дійшов висновку, що для визначення суми 3 % річних потрібно виходити із обсягу фактично наданої послуги, оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів у Відповідача виникає саме за фактично надані (реально спожиті) послуги.
Нарахування та стягнення 3 % річних на ті суми коштів, які не входять у вартість фактично наданих послуг, є безпідставним, оскільки зі змісту статті 625 ЦК України вбачається, що відповідальність у вигляді інфляційних втрат та 3% річних настає за невиконання існуючого грошового зобов`язання.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.01.2026 у справі № 918/177/25, фактичні обставини якої подібні до цієї справи, позаяк правочини, з яких виникають правовідносини сторін на ринку електричної енергії, мають однакові умови в частині порядку визначення планового та фактичного обсягів послуги та її оплати.
Згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що подібність правовідносин необхідно визначати відповідно до їх елементів. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст (взаємні права й обов`язки суб`єктів). Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», таку подібність необхідно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші додатковими.
Отже, суд, з урахуванням висновків Верховного Суду в постанові від 28.01.2026 у справі № 918/177/25, встановив, що нарахування Позивачем 3% річних на планові платежі є безпідставними, а вимоги про їх стягнення необґрунтованими.
Перевіривши здійснений Відповідачем контррозрахунок 3% річних у розмірі 6 244 грн 93 коп., з врахуванням вищевказаних висновків, суд встановив, що даний розрахунок є арифметично правильним та дійшов висновку про задоволення позову в цій частині вимог.
Разом з тим, суд відмовляє у позові в частині стягнення з Відповідача 3% річних у сумі 4 068 грн 26 коп., нарахованих за прострочення оплати планових платежів у спірному періоді, за безпідставністю вимог.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься належний доказ сплати ПрАТ НЕК «Укренерго» за подання позову судового збору в розмірі 10 222 грн 95 коп. згідно з платіжною інструкцією від 06.03.2026 №AU.sud-7241.
Водночас, судом враховано, що ухвалою суду від 11.05.2026 закрито провадження у справі №920/311/26 в частині стягнення суми основного боргу за позовом у розмірі 841 599 грн 39 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору.
Частина четверта статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначає, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Зі змісту п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Разом з тим, вирішуючи питання про повернення Позивачу з Державного бюджету України суми сплаченого судового збору, в частині суми основного боргу за позовом щодо якої Господарським судом Сумської області закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору, суд враховує, що станом на день ухвалення рішення у справі предметом позову у справі №920/311/26 є стягнення 10 313 грн 19 коп. 3% річних.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 328 грн 00 коп.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, судом встановлено, що з урахуванням вказаних вище положень, а також беручи до уваги те, що позовна заява подана до суду в електронній формі через систему «Електронний суд» за подання даного позову ПрАТ НЕК «Укренерго» до суду про стягнення 10 313 грн 19 коп. підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Таким чином, поверненню з Державного бюджету України на користь ПрАТ НЕК «Укренерго» підлягає судовий збір у розмірі 7 560 грн 55 коп. (з вирахуванням суми судового збору, який підлягав би сплаті ПрАТ НЕК «Укренерго» зі зверненням до господарського суду з позовом з майновою вимогою про стягнення 10 313 грн 19 коп.).
Щодо вирішення питання про розподіл між Сторонами судових витрат, то згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати Позивача зі сплати судового збору в розмірі 1 612 грн 08 коп. покладаються на Відповідача, в частині 1 050 грн 32 коп. - на Позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, 10, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ 33698892) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 00100227) 6 244 (шість тисяч двісті сорок чотири) грн 93 коп. 3 % річних, а також 1 612 (одна тисяча шістсот дванадцять) грн 08 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
3. В іншій частині позову - відмовити.
4. Повернути з Державного бюджету України (Сумська міська отг22030101, код ЄДРПОУ 37970404, МФО - 899998, р/р UA868999980313181206083018540, код класифікації доходів бюджету 22030101) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 00100227) 7 560 (сім тисяч п`ятсот шістдесят) грн 55 коп. судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від 06.03.2026 №AU.sud-7241.
5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 13.05.2026.

Суддя	С.В. Заєць