Головуючий у суді першої інстанції: Омельченко М.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

справа № 369/17054/24
провадження № 33/824/2076/2026 

30 червня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником адвокатом Нікушиною Валерією Сергіївною, на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 241237 від 26 вересня 2024 року), та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., зі стягненням судового збору на користь держави.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Нікушина В.С. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати.
У тексті апеляційної скарги апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначивши, що копію оскаржуваної постанови особисто не отримував, рекомендоване повідомлення про вручення такої копії отримано його сином ОСОБА_2 
19 лютого 2026 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Нікушиною В.С. Після отримання копії постанови суду адвокат Нікушина В.С. звернулася з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
В судове засідання ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Нікушина В.С. не з'явилися, адвокат Нікушина В.С. була повідомлена про місце, день і час судового засідання шляхом направлення судового повідомлення до її електронного кабінету, про що в матеріалах справи міститься звіт про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду ( а.с.71), причини своєї неявки суду не повідомила. Зважаючи на зазначені обставини, суд вважав за можливе розглянути питання про поновлення строку у відсутність осіб, які не з'явилися.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи щодо пропуску процесуального строку, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, у зв`язку з відмовою у поновлені строку на оскарження.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.
Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути поновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.
Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.
При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України» та інші).
Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення 16 грудня 2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Апелянт посилається на те, що він не отримував копії оскаржуваної постанови, а її отримав та розписався у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення його син ОСОБА_2 .З текстом постанови ознайомився захисник Нікушина В.С. у 2026 році, після чого й подала апеляційну скаргу. 
Проте, з такими доводами ОСОБА_1 та його захисника адвоката Нікушиної В.С. погодитись не можна з огляду на наступне.
Установлено, що в суді першої інстанції в судовому засіданні 16 грудня 2024 року ОСОБА_1 був присутній і надавав свої пояснення.
У матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, адресоване ОСОБА_1 судом першої інстанції із зазначеною датою отримання 14 січня 2025 року, з відмітками вручено особисто ОСОБА_2 .
Рекомендований лист із повідомленням про вручення - це реєстроване поштове відправлення, яке доставляється адресату під підпис, а після вручення відправнику повертається спеціальний бланк (форма 119) із зазначенням дати отримання та підписом одержувача.
Цей спосіб використовується для надсилання важливої офіційної документації (судових документів, заяв, претензій, відповідей на запити), оскільки є офіційним юридичним доказом того, що адресат дійсно отримав відправлення.
Для отримання рекомендованого листа особа надає документ, що посвідчує особу.
Копія постанова була направлена за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 . Саме така адреса ОСОБА_1 зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 було відомо про прийняте судом першої інстанції судове рішення, копія постанови була направлена 6 січня 2025 року за адресою місця проживання ОСОБА_1 , відсутні підстави вважати, що строк на апеляційне оскарження постанови останнім було пропущено з поважних причин. Сам по собі факт отримання копії постанови ОСОБА_2 , не дає підстав вважати, що останній був позбавлений можливості отримати копію постанови.
Отже, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року та відсутністю поважних причин для його поновлення, в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за . 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Нікушиною Валерією Сергіївною, повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна