Справа №757/61484/25-п Суддя в суді першої інст. - Константінова К.Е.
Провадження № 33/824/2364/2026  Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
за участю 
захисника - адвоката Кучерука М.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника Кучерука М.В. на постанову Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
На підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин. 
ОСОБА_1 23.11.2025 о 01 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Мечнікова, 10/2, керував автомобілем «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, що зафіксовано на бодікамери №470636, №472671 працівників поліції.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 та його захисник подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.
Вважають, що працівники поліції незаконно здійснили зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Будь-які візуальні ознаки у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння відсутні. 
Крім того, зазначають, що працівники поліції порушили встановлений порядок направлення його на огляд з метою визначення стану сп`яніння, а також не повідомили ОСОБА_1 про те, що у разі відмови від проходження такого огляду щодо нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явився, захисник не заперечував проти розгляду справи без його участі.

Заслухавши думку захисника, який підтримав подані апеляційні скарги та просив про їх задоволення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом та захисником, суд вважає апеляційні скарги такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. 

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з місця події, а також усними поясненнями ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні 13.01.2026, іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов'язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки це прямо передбачено п. 2.5 ПДРУкраїни та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».
Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та порушення п.2.5 ПДР України. 
Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що працівники поліції незаконно здійснили зупинку транспортного засобу під його керуванням, правил дорожнього руху він не порушував, будь-яких візуальних ознак стану алкогольного сп`яніння у нього не було, працівники поліції порушили встановлений порядок направлення його на огляд з метою визначення стану сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються наявними доказами в матеріалах справи. 
Так, згідно дослідженому відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що у нічний час доби, коли розпочалась комендантська година, працівниками поліції зупинено транспортний засіб марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Працівник поліції попросив водія пред`явити документи, які посвідчують особу та посвідчення водія. Під час спілкування з водієм працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, перевірено реакцію зіниць, координацію рухів. Крім того, працівником поліції у водія перевірено запах з порожнини рота. Після чого ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що останній погодився. Проте в подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, однак погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 разом із працівниками поліції на службовому автомобілі попрямували до закладу охорони здоров`я. В закладі охорони здоров`я лікар-нарколог роз`яснив ОСОБА_1 , що він має право в добровільній формі пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння або відмовитись від нього, на що останній відповів, що оскільки він не вживав алкоголь, тому немає підстав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після чого лікар-нарколог фіксує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, де він ознайомився з висновком лікаря. Після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я працівниками поліції відносно нього складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП, зміст якого йому зачитано, з правами та обов`язками ознайомлено, що підтверджується його підписом. Будь-яких заперечень щодо змісту протоколу ним не заявлено. 
Крім того, матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №521129 від 23.11.2025, де зазначено, що  ОСОБА_1 23.11.2025 о 01 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Мечнікова, 10/2, керував автомобілем «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, що зафіксовано на бодікамери №470636, №472671 працівників поліції. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 погодився, де засвідчив свій підпис. 
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень у діях працівників поліції щодо порядку направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 та його захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Враховуючи наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Кучерука М.В. - залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига