ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4709/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аюпової Р.М. 
при секретарі судового засідання Задорожний К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" ( 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1); 	
до 	Комунального підприємства "Чугуївтепло" (63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Олександра Зачепила, 15), 	
про 	стягнення коштів у розмірі 23 129 349, 95 грн	
за участю представників:
позивача - Овчарук О.О.;
відповідача - не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Чугуївтепло", м. Чугуїв, про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 8733-ТКЕ(24)-19 від 09.10.2024, у розмірі 23 129 349, 95 грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог). Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою господарського суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/4709/25 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04 лютого 2026 року об 11:30 год.
Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.
19.01.2026 до суду від Комунального підприємства "Чугуївтепло" надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1563), в якому відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує щодо стягнення основної заборгованості. Відповідач не заперечує щодо обставин та правової оцінки обставин, що були надані позивачем у позовній заяві. Водночас Комунальне підприємство "Чугуївтепло" звертається до суду із проханням відстрочити виконання судового рішення у порядку ст. 331 ГПК України на один рік з дати набрання рішенням законної сили.
21.01.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позов (вх. № 1717), в якій позивач не погоджується з доводами відповідача у частині відстрочення виконання рішення, зазначає, що відповідач не надав доказів настання виняткових обставин, визначених ч. 4 ст. 331 ГПК України, які були б підставою для відстрочення виконання рішення щодо стягнення заборгованості, а відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема, шляхом перенесення оплати, взаємозаліку, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо. Отже, відповідач, як на момент укладання договору, так і на сьогоднішній день здійснює господарську діяльність, а отже - сам добровільно, свідомо, самостійно, за власним волевиявленням погоджується з ринковою ситуацією, приймає на себе певні обов`язки та відповідно – має нести відповідальність, що відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того, як зазначає позивач, відповідачем не надано жодного доказу того, що через 12 місяців він виконає рішення суду. Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та відмовити відповідачу у відстроченні виконання рішення. 
Заперечень, в порядку ст. 167 ГПК України, відповідач суду не надав.
У судовому засіданні 15.04.2026 позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.
В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
Присутній в судовому засіданні представник позивача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.
У судовому засіданні 15.04.2026, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.
09.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Комунальним підприємством "Чугуївтепло" (споживач) було укладено договір постачання природного газу № 8733-ТКЕ(24)-19 (надалі - договір).
Згідно п. 4.1. Договору ціна на природний газ, який постачається за Договором, встановлюється наступним чином:
4.1.1. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1. Договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб.м. газу без ПДВ – 6 183, 33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20 %, всього з ПДВ - 7 420, 00 грн.
4.1.2. Ціна природного газу для обсягу ІІ визначається щомісячно для виробника теплової енергії за формулою (формула визначена в зазначеному пункті договору).
Окрім цього, постачальник щомісячно розміщує інформацію щодо зміни ціни газу за обсягом ІІ на офіційному сайті постачальника або відповідна інформація надсилається споживчу листом на електронну адресу (Інформація про ціну газу на обсягом ІІ була розміщена на офіційному сайті постачальника - https://www.naftogaztrading.com.ua/news/cina-gazu).
4.1.3. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1. договору як обсяг ІІІ (фіксований) за 1000 куб.м. газу без ПДВ – 13 658, 33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20 %, всього з ПДВ – 16 390, 00 грн.
Згідно п. 4.3. договору, загальна фактична вартість договору дорівнює вартості фактично використаного за договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.
У відповідності до п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
На виконання умов договору, протягом листопада 2024 року – березня 2025 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 79 914 527,14 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. В зазначених актах були визначені обсяги (обсяг І, обсяг ІІ та обсяг ІІІ), ціна та загальна вартість поставленого газу.
П. 5.1. договору, встановлено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Згідно позову позивач вказує, що за поставлений газ відповідач здійснив оплату лише частково на суму 53 896 228, 57 грн та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання. Таким чином, сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 26 018 298, 57 грн.
Враховуючи часткову сплату відповідачем заборгованості в процесі розгляду даного спору, розмір заборгованості відповідача, після звернення позивача до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, становить 23 129 349, 95 грн. 
При цьому суд зазначає, що докази оплати відповідачем позивачу основного боргу у розмірі 23 129 349, 95 грн в матеріалах справи відсутні.
Відповідачем обставини щодо наявності заборгованості в наведеній сумі не заперечуються.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
П. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Ч. 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Враховуючи викладене, та те, що відповідачем визнані позовні вимоги позивача, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення строком на один рік з дати набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.
В обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що КП «Чугуївтепло» є основним джерелом теплопостачання у м. Чугуїв та обслуговує 156 житлових будинків, що становить понад 9 тисяч особових рахунків споживачів-фізичних осіб, 21 об`єкти бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять 3 медичних заклади, 6 шкільних закладів та 11 дитячих садків (довідка інформація додається). Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований по теперішній час. 
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Наказом № 309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії вбачається, що Чугуївська міська територіальна громада відноситься до територій можливих бойових дій з 26.03.22.
При цьому, господарська діяльність відповідача з постачання теплової енергії споживачам є стабільно збитковою: сума дебіторської заборгованості споживачів перед КП «Чугуївтепло» станом на 01.01.2026 складає 66 290 500 грн, з яких заборгованість населення 59 925 800 грн, що в свою чергу приводить до виникнення кредиторської заборгованості по розрахункам за поставлені енергоносії на виробництво теплової енергії, яка станом на 01.01.2026 становить 173 288 400 грн. 
Введення воєнного стану впливає на спроможність своєчасного проведення розрахунків відповідачем та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності. Стабільно збитковий стан відповідача підтверджується: копією звіту про фінансовий стан ( баланс) підприємства станом на 30.06.2024, відповідно до якого нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становить 57 100 тис. грн; копією звіту про фінансовий стан (баланс) підприємства станом на 30.09.2024, відповідно до якого нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становить 61 289 тис. грн, копією звіту про фінансовий стан ( баланс) підприємства станом на 31.12.2024, відповідно до якого нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становить 60 247 тис. грн; копією звіту про фінансовий стан (баланс) підприємства станом на 30.06.2025, відповідно до якого нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становить 80 552 тис. грн; копією звіту про фінансовий стан (баланс) підприємства станом на 30.09.2025, відповідно до якого нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становить 84 538 тис. грн; копіями звітів про фінансові результати підприємства за перше півріччя 2025 та за 9 місяців 2025. 
У відповідності до ч. 3 ст.331 ГПК України підставою, зокрема, для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.
Ч. 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.
Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.
Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.
Суд зазначає, що відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.
Згідно із ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
З урахуванням майнового стану та балансу інтересів обох сторін, враховуючи специфіку діяльності підприємства боржника, а також той факт, що у разі блокування рахунків боржника, останнім не можливо буде здійснити забезпечення життєво важливих потреб держави, суд дійшов висновку, що відстрочення виконання рішення надасть змогу вирішити наявні фінансові проблеми, а також сприятиме нормальному функціонуванню підприємства боржника та реальній можливості виконання рішення суду.
Оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі № 922/4709/25, згідно ст. 331 ГПК України на 3 місяці, оскільки в даному випадку відстрочення виконання рішення суду не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення. Відстрочення матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін і унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача. В іншій частині клопотання слід відмовити.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).
За приписами ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічні приписи щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті за відповідною ухвалою чи рішенням суду містяться у ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".
Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що судовий збір у сумі 138 776, 10 грн (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні майнового позову) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст.7 Закону України "Про судовий збір".
Судовий збір, відповідно до ст. 129, 130 ГПК України, покладається на відповідача в сумі 138 776, 10 грн (50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову).
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, 130, 191, 232, 233, 236 - 241, 256, 331 ГПК України, суд  

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Комунального підприємства "Чугуївтепло" (адреса: 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Зачепила Олександра, буд. 15; код ЄДРПОУ: 35944142) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; код ЄДРПОУ: 42399676) 23 129 349, 95 грн основного боргу; 138 776, 10 грн - витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Клопотання Комунального підприємства "Чугуївтепло" про відстрочення виконання рішення - задовольнити частково.
Відстрочити виконання рішення суду у справі № 922/4709/25 строком на 3 (три) місяці з дня ухвалення даного рішення - до 15 липня 2026 року.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Харківській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; код ЄДРПОУ: 42399676) з Державного бюджету 138 776, 10 грн судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до Господарського суду Харківської області відповідно до платіжної інструкції № 0000029866 від 24.12.2025, на підставі ст. 130 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код ЄДРПОУ 42399676).
Відповідач: Комунальне підприємство "Чугуївтепло" (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Зачепила Олександра, буд. 15, код ЄДРПОУ 35944142).

Повне рішення складено 27.04.2026. 

Суддя		Р.М. Аюпова	

справа № 922/4709/25