Справа № 308/4727/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю захисника-адвоката Сідун О. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали справи про адміністративне правопорушення № 33/4806/515/21, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Сідун О. С. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2021. 
Цією постановою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 454 грн судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 233832 від 04.04.2021 та постанови судді від 30.06.2021 вбачається, що 04.04.2021 о 22 год 13 хв ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Пежо 607», р.н.з. НОМЕР_1 по вул. Тімірязєва в м. Ужгороді, рухався по зустрічній смузі в бік а/д Н-08, тим самим створив небезпеку дорожньому руху, в тому числі транспортному засобу марки «Шкода супер б», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який змушений був змінити свій напрямок руху та швидкість для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.2.3.«д», 11.10 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Сідун О. С. просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказує на незаконність оскаржуваної постанови. Судом першої інстанції не враховано фактичні обставини події за участю ОСОБА_2 , а саме те, що останній через різке погіршення стану здоров`я, перебуваючи за кермом автомобіля потягнувся за ліками та на певний час відволікся від дороги, відтак, коли взяв ліки тоді помітив, що його автомобіль знаходиться з невідомих причин на зустрічній смузі. Надалі, після вживання ліків, водій виїхав ліворуч і вирішив поїхати додому. Однак, стан здоров`я погіршувався, автомобіль чомусь потягнуло ліворуч, тоді ОСОБА_2 вирішив зупинитьсь і припаркував транспортний засіб на праве узбіччя. Тобто, вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_2 не порушував правила дорожнього руху маючи на те умисел чи з необережності, однак склалася ситуація, при якій він не міг керувати своїми діями і надавати їм оцінку через стан здоров`я. З наявного у матеріалах справи відеодозапису 

-2-

вбачається, що у цій дорожній ситуації жоден водій інших транспортних засобів не був змушений вчинити одну з дій: різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , неявка якого з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Крім того, справа перебуває на розгляді в апеляційному суді тривалий час, а саме з 20.07.2021, та до розгляду призначалась неодноразово. Натомість, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Окрім того, апеляційний суд враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_2 враховуються і вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, чи його захисника, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того, апеляційним судом враховується думка захисника Сідун О. С. про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 . 
Заслухавши пояснення захисника-адвоката Сідун О. С., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено 

-3-

адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 233832 від 04.04.2021 вбачається, що 04.04.2021 о 22 год 13 хв ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Пежо 607», р.н.з. НОМЕР_1 по вул. Тімірязєва в м. Ужгороді, рухався по зустрічній смузі в бік а/д Н-08, тим самим створив небезпеку дорожньому руху, в тому числі транспортному засобу марки «Шкода СуперБ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який змушений був змінити свій напрямок руху та швидкість для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.3 «д», 11.10 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. 
Викладені у протоколі щодо ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 122 КУпАП обставини підтверджуються рапортом командира взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Фревлика Ю.; поясненнями потерпілого ОСОБА_3 ; копією постанови серії ДПО 18 № 733190 від 04.04.2021 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 332178 від 04.04.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписом наявним на DVD-диску та іншими матеріалами справи. 
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що командир взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Фревлика Ю., який склав щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, був упереджений при його складанні, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України та підстави для фальсифікації протоколу та доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на ці дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту під час її розгляду.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський Фревлик Ю., при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів, діяв у межах наданих йому повноважень.
Диспозиція ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Пунктом 2.3 «д» Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Відповідно до п. 11.10 Правил дорожнього руху України, на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. Наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону. 

-4-

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 вину не визнав та наголосив, що рухаючись по вул. Тімірязєва в бік об`їзної до ресторану «Кілікія» зі швидкістю близько 50 км/год, раптово відчув себе недобре і відволікся від дороги щоб дістати ліки (каптопрез). Як наслідок, його автомобіль потрапив у яму та розірвалося ліве переднє колесо автомобіля, у результаті чого автомобіль потягнуло в сторону, що стало причиною його виїзду на зустрічну смугу руху. Деякий час він рухався по зустрічній смузі, тому що у нього запаморочилося в голові, через декілька секунд він повернувся у свою смугу руху та зупинився. Жодних транспортних засобів не бачив, оскільки почував себе погано. Швидку допомогу не викликав, працівникам поліції про погане самопочуття та пошкоджене колесо не повідомляв. 
З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 04.04.2021 близько 22 год 13 хв керував автомобілем марки «Шкода Супер Б», д. н. з. НОМЕР_2 та рухався в бік а/д Н-08 «Об`їзна м. Ужгорода – КПП «Ужгород» та побачив як водій автомобіля марки «Пежо 607», р. н. з. НОМЕР_1 , рухався в попутному напрямку по зустрічній смузі, незважаючи на інших учасників дорожнього руху. Проїхавши повз нього він здійснив маневр розвороту та йому назустріч виїхав вказаний автомобіль, створивши йому аварійну ситуацію, у зв`язку з чим він мав змінити швидкість та напрямок руху для уникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, факт недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.3 «д», 11.10 Правил дорожнього руху України підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції відеозаписами, зокрема з відеореєстратора наданого ОСОБА_3 та нагрудних камер працівників поліції, які узгоджуються з письмовими поясненнями свідка та підтверджують викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.04.2021. Крім того, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 повідомляв працівників поліції про своє погане самопочуття та пошкодження колеса на його автомобілі, що могло бути причиною його виїзду на зустрічну смугу. 
При оцінці зібраних по справі доказів, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про відсутність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються. 
Враховуючи наведене, доводи захисника про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок погіршення самопочуття ОСОБА_2 , який виїхав на зустрічну смугу руху, не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. З урахуванням складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 332178 від 04.04.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, такі доводи сторони захисту апеляційний суд оцінює критично. Як вже зазначалось, ОСОБА_2 не повідомляв працівників поліції, які прибули на місце події, ні про своє погане самопочуття, ні про пошкоджене колесо на його транспортному засобі. Крім того, від дачі пояснень останній відмовився, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 чи його захисник оскаржували дії працівників поліції щодо складання протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять. 

-5-

Жодних належних доказів, які б безумовно спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують, порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Таким чином, сукупність досліджених доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом, не забезпечив безпеки дорожнього руху, та створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, в тому числі транспортному засобу марки «Шкода Супер Б», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Керуючи транспортним засобом ОСОБА_2 не врахував, що на дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги, а наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання. В наслідок таких дій ОСОБА_2 виникла дорожньо-транспортна пригода. 
Доводи апеляційної скарги про те, що викладені в постанові суду обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, перевіркою яких не встановлено порушень при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував до ОСОБА_2 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 122 КУпАП, врахувавши належні докази, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на ОСОБА_2 стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі сторони захисту не вказується, й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак доходить до переконання про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді - без змін.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу, в тому числі про витребування доказів, про призначення експертизи, не заявлялось.

-7-

Керуючись ст.. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Сідун О. С. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2021 щодо ОСОБА_4 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя