Справа № 710/1293/25 Провадження № 2/710/183/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.2026 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді – Щербак О. В.,
за участю:
секретаря судового засідання – Кисличенко Л. А.,
представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Шпола у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , у якому просить визнати в порядку поділу майна подружжя за ним, ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 37,0кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з верандою «А, а», колодязя «К», огорожі «№2», огорожі «№3»; 
визнати в порядку поділу майна подружжя за ним, ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 78,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з прибудовою «А,а», гаража «Б», сараю «В», сараю «Г», погріба «п/д», вбиральні «Д», колодязя «К»; 
визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 37,0 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з верандою «А,а», колодязя «К», огорожі «№2», огорожі «№3»; 
визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_5 , право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 78,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з прибудовою «А,а», гаража «Б», сараю «В», сараю «Г», погріба «п/д», вбиральні «Д», колодязя «К».
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.09.2001 вони із відповідачем зареєстрували шлюб. За час проживання у зареєстрованому шлюбі ними були придбані житлові будинки за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 20.12.2010, та по АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 18.04.2007. Разом із тим, відповідач заперечує той факт, що нерухоме майно є об`єктом права їхньої спільної сумісної власності та , відповідно, не визнає його право на частку у праві власності у вказаному майні.
Відповідно до ухвали суду від 29.08.2025 позов залишений без руху.
07.09.2025 позивач подав заяву на усунення недоліків.
03.09.2025 судом у справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
21.10.2025 підготовче судове засідання закрите та справа призначена до розгляду.
05.01.2026 судом постановлено ухвалу про повернення зі стадії розгляду справи по суті до попередньої стадії судового процесу – підготовчого провадження.
ОСОБА_4 , від імені якої діє адвокат Кравченко М.О., подала зустрічний позов, у якому просила визнати житловий будинок загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 37,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з верандою «А, а», колодязя «К», огорожі «№2», огорожі «№3», особистою приватною власністю ОСОБА_3 ;
визнати житловий будинок загальною площею 78,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з прибудовою «А, а», гаража «Б», сараю «В»,сараю «Г», погреба «п/д», вбиральні «Д», колодязя «К»,особистою приватною власністю ОСОБА_3 ;
визнати, що житлові будинки, зазначені у пунктах 2 та 3 цих вимог, не є об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В обгрунтування зустрічних позовних вимог вказала, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , придбаний 18.04.2007 за договором купівлі-продажу будинку під скасувальною умовою. Договір є тристоронньою угодою. Придбано вказаний житловий будинок за кошти в розмірі 18 000 доларів США, що станом на дату укладення договору еквівалентно 90900 грн, з них 14400 доларів США на умовах кредитного договору, а 3600 доларів США на умовах бланкового кредиту. Згідно інформації АТ КБ “ПриватБанк” між клієнтом ОСОБА_4 та банком був укладений кредитний договір CSP0G108210046 від 19-04-2007. Згідно з випискою вбачається, що 23.04.2007 ОСОБА_4 отримала кошти по кредитному Договору у розмірі 14400 доларів США. З 25.12.2007 до 26.09.2008 погашено 1620 доларів США. Основний платіж за результатами якого погашено заборгованість по Договору здійснено 26.09.2008 у розмірі 14089,47 доларів США. Згідно з випискою наданою АТ "Райффайзен Банк", ОСОБА_4 26.09.2008 отримала кредит у розмірі 21000 доларів США. За рахунок якого погашена основна сума заборгованості по кредитному договору CSP0G108210046 від 19.04.2007 укладеному з АТ КБ “ПриватБанк”. В період з 21 жовтня 2009 року позивачка приймала участь у програмі сурогатного материнства. Згідно з Договором про проведення програми сурогатного материнства від 21.10.2009 подружжя зобов`язувалось виплатити сурогатній матері винагороду за участь у програмі в розмірі 20 000 доларів США. Програма сурогатного материнства почалась 21 жовтня 2009 року та завершена 26 серпня 2010 року. Оскільки за медичними показаннями було проведено оперативне розродження шляхом кесаревого розтину, за результатом участі у програмі сурогатного материнства, ОСОБА_4 отримала винагороду у розмірі 23 000 доларів США, крім того упродовж жовтня 2009 по серпень (включно) 2010 року отримала 50 000 грн ( по 5000 грн щомісяця, що було передбачено Договором про участь у програмі сурогатного материнства). За вказані кошти сплачено кредит. Як вбачається із відповідної виписки АТ "Райффайзен Банк", 01.09.2010 внесено в рахунок погашення боргу за кредитним договором готівкові кошти в розмірі 17019,25 доларів США. 20.12.2010 за кошти отримані за участь у програмі сурогатного материнства придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 
Кошти, за рахунок яких було погашено кредитні зобов`язання, отримані позивачкою як винагорода за участь у програмі сурогатного материнства та перенесене нею хірургічне втручання, що безпосередньо пов`язане з ризиком для життя та здоров`я позивачки, а тому виплачена їй винагорода є компенсацією за можливі наслідки та понесені ризики. Зазначені кошти є такими, що нерозривно пов`язані з особою позивачки, отримані внаслідок її особистих фізіологічних та медичних дій, не є результатом спільної праці подружжя та не можуть бути отримані іншим із подружжя. У зв`язку з цим такі кошти мають особистий характер і не належатьдо об`єктів спільної сумісної власності подружжя, тому вважає, що нерухоме майно, яке придбане за вказані кошти є її особистою власністю і не підлягає поділу, як спільне майно подружжя. 
Відповідач подав відзив, у якому заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог. Зазначив, що кредитні договори були укладені у період перебування у шлюбі , грошові кошти за якими використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання житлового будинку. Крім того, ним була надана згода на укладення кредитного договору № 354411/0587/0393-8, шляхом підписання договору поруки, що підтверджується вказаним договором, таким чином він ніс солідарну відповідальність за договором. Крім того, позивачка за зустрічним позовом не надала доказів отримання котів за програмою сурогатного материнства, зокрема виписки по рахунку, та подальше їх використання на погашення кредиту і одночасно купівлю житлового будинку АДРЕСА_1 . Зауважив, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце якого повідомлений. У заяві від 30.09.2026 просив справу розглядати без його участі.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце якого повідомлена.
Представник ОСОБА_4 , адвокат Кравченко М.О., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , та просила задовольнити зустрічний позо з підстав, викладених у зустрічному позові.
Заслухавши пояснення представника, дослідивши письмові докази у справі , суд установив наступні обставини та правовідносини між сторонами.
Із рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 30.03.2023, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 року ( а.с.8).
Відповідно до договору купівлі-продажу під скасувальною умовою від 18 квітня 2007 року, укладеного між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк», покупець придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до умов договору продаж вчинено за домовленістю першої та другої сторони за 18000 доларів США, що еквівалентно 90900,00 грн… Банк зобов`язується видати покупцю суму 18000 доларів США, з яких 14400 доларів на умовах кредитного договору та 3600 на умовах бланкового кредиту (п.2.1,2.2).
Право власності зареєстроване за ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 14293851 від 19 квітня 2007 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 439952406 та інформаційними довідками КП « Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 21 серпня 2025 року ( том 1, а.с. 12-14,зворот а.с.139).
Відповідно до кредитного договору № CSP0G108210046 від 19 квітня 2007 року , укладеного між ЗАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_5 , останній наданий кредит у розмірі 15615,00 доларів США на придбання будинку – 14400,00 доларів США та 1215,00 доларів США на сплату страхових внесків ( том 1 а.с. 161-163).
19 квітня 2007 року між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ « ПриватБанк» укладений договір іпотеки для забезпечення виконання іпотекодавцем обов`язків за кредитним договором № CSP0G108210046 від 19 квітня 2007 року; предметом іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_2 ( том 1 а.с. 158-160). 
26 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 354411/0587/0393-6 , відповідно до умов якого кошти видаються на : придбання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 21000,00 доларів США ( том 1 а.с. 150-154).
Цього ж дня між тими ж сторонами укладений іпотечний договір № 354411/0587/0393-8і, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку житловий будинок адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 посилається на те, що він був поручителем за кредитним договором від 26 вересня 2008 року.
У вказаному договорі дійсно в п. 1.3.4 « Укладення договору поруки, якщо порука передбачається умовами кредитування. ПІБ поручителя» навпроти вказано ОСОБА_2 , а під ним або не укладається, та вказана фраза підкреслена. Поряд із тим в статті 5 договору зазначено, що договір забезпечується іпотекою. Договору поруки позивачем за первісним позовом не надано.
Крім того, відповідно до договору поруки №354411/0587/0393-8п1 від 20 травня 2009 року, поручителем за кредитним договором №354411/0587/0393-6 від 26 вересня 2008 року є ОСОБА_7 ( том 1 а.с. 226,227).
Із листа АТ КБ «ПриватБанк» від 05.01.2026 вбачається, що заборгованості по кредитному договору за номером № CSP0G108210046 від 19 квітня 2007 року немає і такий закритий 29 вересня 2008 року ( том 1 а.с.140).
Відповідно до виписки АТ КБ « ПриватБанк» по рахунку ОСОБА_4 за кредитним договором № CSP0G108210046 від 19 квітня 2007 року заборгованість у сумі 13935,07 доларів погашена 26 вересня 2008 року, дата закриття кредиту 29 вересня 2008 року ( а.с.141-143).
Відповідно до заяви-згоди на проведення програми сурогатного материнства та згоди сурогатної матері на лікування та перенесення ембріона в клініці репродуктивної медицини «НАДІЯ» датованих 21 жовтня 2009 року вбачається, що ОСОБА_5 брала участь у програмі сурогатного материнства ( том 1 а.с. 155,156).
Із договору про проведення програми сурогатного материнства від 21 жовтня 2009 року вбачається, що ОСОБА_5 добровільно погодилася брати участь у програмі сурогатного материнства та подружжя зобов`язується здійснити організаційне та матеріальне забезпечення програми, оплатити медичні витрати та передбачені цим договором компенсації. Відповідно до п. 2.2.2 подружжя зобов`язане щомісяця виплачувати сурогатній матері 5000 грн на утримання з дати підписання цього договору до дати пологів. Згідно з положеннями п. 3.1 договору за участь у програмі сурогатного материнства подружжя зобов`язується виплатити сурогатній матері 20000 ( двадцять тисяч) доларів США. Ця сума є винагородою сурогатній матері за участь у програмі сурогатного материнства і виплачується у повному обсязі у випадку, якщо в результаті належних дій сурогатної матері народжена дитина є здоровою або якщо наявні відхилення у розвитку дитини не є результатом порушення обов`язків сурогатної матері , визначених цим договором.
Відповідно до п. 3.3 у разі якщо за медичними показаннями або у зв`язку з ускладненнями перебігу вагітності виникне необхідність у проведенні оперативного розродження шляхом кесаревого розтину, подружжя зобов`язується виплатити сурогатній матері додаткову компенсацію у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США. Зазначена компенсація виплачується протягом 30 календарних днів після народження дитини та є окремою від інших виплат, передбачених цим договором.
Згідно з п. 3.4 усі платежі за цим договором (включно з 20 000 доларів США) здійснюється протягом 30 днів після народження дитини.
Відповідно до п. 3.5 щомісячні виплати 5000 грн не входять до складу цієї суми. 
Із повідомлення КНП «Черкаський міський пологовий будинок « Центр матері і дитини» від 23.03.2026 вбачається , що ОСОБА_5 , 27 років, перебувала в акушерському відділені з приводу пологів, які відбулися 26 серпня 2010 року, народилась дівчинка. Відповідно до карти розвитку новонародженого № НОМЕР_1 та історії пологів ОСОБА_5 поступила у відділення 26 серпня 2010 року, виписана – 31 серпня 2010 року, пологи : кесарів розтин ( том 1 а.с.240-246).
Із виписки по рахунку ОСОБА_5 , виданої АТ « Райффайзен Банк» , особовий рахунок № НОМЕР_2 , код валюти вбачається, що за договором кредиту 01 вересня 2010 року внесені кошти в сумі 17019,25 доларів.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 грудня 2010 року ОСОБА_5 придбала житловий будинок по АДРЕСА_1 за 20000,00 грн ( а.с.136).
Право власності зареєстроване за ОСОБА_5 інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 439952642 та інформаційними довідками КП « Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 21 серпня 2025 року ( том 1, а.с. 9-11).
Відповідно до Переліку об`єктів топоніміки міста Шполи, назви яких перейменовано розпорядженням голови Шполянської міської ради від 19.02.2016 вул. Калініна перейменовано на вул. Благовісна.
Відносини щодо майна подружжя урегульовані нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.
Законодавцем установлені випадки, за яких майно вважається спільним майном подружжя та особистою приватною власністю.
Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, нормами статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.
Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 401/1221/16-ц, від 03 грудня 2018 року у справі № 525/511/16-ц, від 24 січня 2019 року у справі № 728/1170/16-ц, від 31 січня 2019 року у справі № 686/23104/17, Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19).
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 в справі №554/8023/15 зазначила, що, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вважає доведеним те, що спірне нерухоме майно фактично було придбане за рахунок компенсації, отриманої відповідачкою відповідно до договору про проведення програми сурогатного материнства від 21 жовтня 2009 року, оскільки після народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 та виписки ОСОБА_4 30 серпня 2010 року з лікарні вже 01 вересня 2010 року були сплачені кошти за кредитним договором № 354411/0587/0393-6 від 26 вересня 2008 року на придбання вказаного будинку. Крім того, відповідно договору про сурогатне материнство ОСОБА_4 отримувала щомісячні виплати, що підтверджує доводи про сплату періодичних платежів за кредитним договором за рахунок вказаних виплат. 
Відповідно до договору про сурогатне материнство, з урахуванням оперативного втручання, виплата за вказаним договором складала 23000 доларів США та 50000 грн .
Після сплати коштів за наведеним договором кредиту, залишок складали 5980,75 доларів США.
Невдовзі був придбаний і житловий будинок по АДРЕСА_3 , вартістю, відповідно до договору купівлі-продажу від 20 грудня 2010 року 20000,00 грн, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом 2010 рік складало 2509,41 доларів США.
Суд критично оцінює доводи відповідача за зустрічним позовом, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів виплати коштів за договором про сурогатне материнство, оскільки хронологія виплат за кредитним договором та купівля житлового будинку по АДРЕСА_1 , і відсутність доказів наявності у подружжя інших коштів на здійснення вказаних операцій, свідчать про виконання сторонами умов договору про сурогатне материнство. 
Доказів наявності у подружжя інших значних грошових коштів, за рахунок яких був погашений кредит та придбаний будинок по АДРЕСА_1 , суду не надано.
Крім того, суд звертає увагу, що договори купівлі-продажу нерухомого майна не містять інформації щодо письмової згоди іншого з подружжя на придбання майна, що засвідчувало б придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого з подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя ( див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2024 року у справі № 712/3590/22).
Позивач за первісним позовом вказує на те, що відповідно до частин 2 та 3 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до умов договору про проведення програми сурогатного материнства, кошти за договором є винагородою сурогатній матері за участь у програмі сурогатного материнства і виплачується у повному обсязі у випадку, якщо в результаті належних дій сурогатної матері народжена дитина є здоровою або якщо наявні відхилення у розвитку дитини не є результатом порушення обов`язків сурогатної матері , визначених цим договором; відповідно до п. 3.3 у разі якщо за медичними показаннями або у зв`язку з ускладненнями перебігу вагітності виникне необхідність у проведенні оперативного розродження шляхом кесаревого розтину, подружжя зобов`язується виплатити сурогатній матері додаткову компенсацію у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США.
Законодавство України та умови договору про сурогатне материнство не визначають чіткого визнання терміну "винагорода" та «компенсація», що виплачується сурогатній матері.
Відповідно до Тлумачного словника винагорода має два значення – це те, що є платою за працю, за які-небудь заслуги чи послуги; те, що дається або робиться замість чого-небудь втраченого, не здобутого, компенсація.
Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).
Оскільки відповідачка за первісним позовом є стороною договору про проведення програми сурогатного материнства від 21 жовтня 2009 року, вона вправі трактувати значення слова «винагорода» та «компенсація» так як вона його розуміла при укладенні договору.
Позивачка за зустрічним позовом наполягала, що виплачена їй винагорода є наслідком унікального біологічного та медичного процесу, який міг бути здійснений лише самою позивачкою, не пов`язані з її здатністю до праці чи спільною діяльністю з відповідачем, і не можуть бути отримані останнім. Сама вагітність, виношування та народження дитини є процесом, в якому може бути завдано непоправної шкоди життю та здоров`ю сурогатної матері, а тому всі компенсаційні виплати які проводяться за результатами участі у програмі сурогатного материнства є справедливою винагородою за ризики які несе сурогатна мати, обмеження, дискомфорт фізичний та моральний, які відчуває остання в результаті такого фізіологічного стану. 
Суд погоджується із доводами позивачки за зустрічним позовом, що участь жінки у програмі сурогатного материнства є персоніфікованим медичним та фізіологічним процесом, нерозривно пов`язаним з її особою, здоров`ям та тілом, ця винагорода має абсолютно персоніфікований та компенсаційний характер виплат. 
Оскільки Сімейним кодексом України прямо не врегульовано відносини щодо правового статусу компенсації, отриманої за сурогатне материнство, до них мають застосовуватися норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Відповідно до ч. З ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.
Згідно з ч. 4 ст. 57 Сімейного кодекс України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.
Отже, з вищенаведеного вбачається, що винагорода та компенсація, виплачені ОСОБА_4 відповідно до п. 2.2.2, 3.1, 3,3 договору про проведення програми сурогатного материнства від 21 жовтня 2009 року є компенсаційними виплатами за фізичний та моральний тягар та її особистою приватною власністю. 
Відповідно і спірне нерухоме майно, придбане за рахунок такої компенсації, відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 57 СК України , також є особистою приватною власністю позивачки за зустрічним позовом.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірне майно, а саме житлові будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , не є спільною власністю сторін.
Оскільки вказане майно набуто позивачкою за зустрічним позовом виключно за власні кошти, отримані за участь у програмі сурогатного материнства, воно є її особистою власністю, що спростовує призумцію спільності спірного нерухомого майна.
Таким чином, суд виснував про необгрунтованість позовних вимог за первісним позовом, а від так і відсутності підстав для його задоволення, та обгрунтованість зустрічних позовних вимог, які підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки зустрічний позов підлягає до задоволення, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1614,14 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя .
Зустрічний позов задовольнити.
Визнати житловий будинок загальною площею 53,1 кв.м, житловою площею 37,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з верандою «А, а», колодязя «К», огорожі «№2», огорожі « АДРЕСА_4 », особистою приватною власністю ОСОБА_3 .
Визнати житловий будинок загальною площею 78,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з об`єктів нерухомості: житлового будинку з прибудовою «А, а», гаража «Б», сараю «В»,сараю «Г», погреба «п/д», вбиральні «Д», колодязя «К»,особистою приватною власністю ОСОБА_3 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1614,14 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований : АДРЕСА_1 ,, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за тимчасовим місцем перебування: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя О.В. Щербак