ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

01.05.2026  Справа №905/145/26  
Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Київ, в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця”, м.Дніпро, Акціонерного товариства “Українська залізниця”
до Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток», м. Добропілля, Донецька область 
про стягнення штрафу у розмірі 587 700,00грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство “Українська залізниця”, м.Київ, в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток», м. Добропілля, Донецька область про стягнення штрафу у розмірі 587700,00грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №60251808, №64331630, №52907953, №66312117 вказаній у накладній №50046804, у підтвердження чого посилається комерційний акт №450003/82 від 22.08.2025.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/145/26; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено сторонам строк на подання заяв по суті спору, заперечень та доказів.
Порядок повідомлення та виклику учасників справи у судове засідання визначено ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно приписів ч.2, ч. 3 якої суд повідомляє учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язкова. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Частиною 5 ст.176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст. 120 цього Кодексу.
За приписами ч.5 ст.6 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до ч.11 ст. 242 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п.5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС.
Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Відповідно до вищенаведених приписів законодавства копія ухвали суду про відкриття провадження у справі була надіслана до Електронних кабінетів позивача та відповідача, згідно довідок, сформованих у системі “Діловодство спеціалізованого суду”, доставлена 10.03.2026 до електронних кабінетів Акціонерного товариства “Українська залізниця” та Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток».
Таким чином, учасники справи належним чином були повідомлені про порушення провадження у справі.
Станом на момент винесення рішення у справі відзив на позовну заяву та будь-які заяви, повідомлення щодо обставин неможливості подати відзив на позов, клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.
Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.
Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:
28.12.2020 Державне підприємство «Добропіллявугілля-видобуток» надала Акціонерному товариству «Українська залізниця» заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43895975/2020-0004 від 28.12.2020, в якій відповідач підтверджує, що в повній мірі ознайомлений з оприлюдненим АТ «Укрзалізниця» на сторінці http://uz-cargo.com/ договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом станом на день подання цієї заяви, ознайомлений з всією інформацією необхідною для виконання договору, та визнає всі умови договору. Вказаною заявою Державне підприємство «Добропіллявугілля-видобуток» виражає волевиявлення укласти договір в порядку встановленому ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
29.12.2020 Акціонерне товариство «Укрзалізниця» (перевізник) надало Державному підприємству «Добропіллявугілля-видобуток» (замовник) повідомлення №48-43895975/2020-0004 від 29.12.2020 про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, яким засвідчив прийняття від відповідача заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (договір, заява), повідомив про присвоєння відповідачу кодів відправника/одержувача 5975 та платника 5832554 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером.
Відповідно до п.1.1. договору його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі – послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1 договору).
Надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: перевізним документом (накладною, згідно з якою перевізником виконано умови договору перевезення) накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (п.1.4 договору).
Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3. та 9.4. договору та законодавства (п.1.5 договору).
За змістом п.1.6 договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.uz.gov.ua/ з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі – КЕП).
Відповідно до п.1.7. договору він укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.
Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п.12.1. договору (п.1.10 договору).
Згідно до умов п.2.1.4 договору замовник зобов`язується: сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначити розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяги запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.
Перевізник зобов`язався надавати власні вагони перевізника в технічно справному стані для виконання вантажних операцій замовником (п.2.3.7 договору).
Зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.uz.gov.ua/, з накладенням КЕП. Зміни до договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступати в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення. Зміни до договору поширюються на всіх осіб, що приєдналися до договору. В окремих випадках, за заявою замовника допускається вступ в дію змін до договору раніше, ніж визначено вище. Якщо замовник не згоден з внесеними перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до договору в порядку передбаченому п.9.3. договору або з власної ініціативи припинити дію договору у відносинах з ним. Замовлення та/або отримання послуг та/або їх оплата за договором засвідчує повну згоду замовника з договором та змінами до нього (п.9.4 договору).
Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.uz.gov.ua/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (п.12.1 договору).
Нову редакцію договору оприлюднено 24.07.2025, вводиться в дію 08.08.2025, наявність заперечень замовника не встановлено, при цьому викладені умови договору не змінювались.
19.08.2025 Державне підприємство «Добропіллявугілля-видобуток» (далі - вантажовідправник, відповідач) зі станції Добропілля Донецької залізниці відправило вантажоодержувачу – ТОВ Прикарпаття-Теплобудресурс на станцію Полонне Південно-Західної залізниці за залізничною накладною №50046804 у вагонах № 64763816, № 60251808, № 64331630, № 52907953, № 66312117 вугілля кам`яне марки г-газовий. Вугілля кам`яне Г(Г2) (0-200), пакування – насипом. Вантаж розміщено нижче рівня бортів на 150мм. Вантаж у твердому, вологому стані. Маркування виконано трьома поздовжніми борознами вздовж довжини вагона. 
За змістом накладної №50046804 у вагоні №64763816 вантажовідправником вказано масу вантажу 70000кг, у вагоні №60251808 - вказано масу вантажу 70000кг, у вагоні №64331630 - вказано масу вантажу 70000кг, у вагоні №52907953 - вказано масу вантажу 70000кг, у вагоні №66312117 - вказано масу вантажу 70000кг.
Відповідно до графи 26 маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150т), заводський №545 ВЄТ-150 В15.
Як зазначено у графі 28 вказаної накладної завантаження вантажу у вагон (контейнер) здійснено відправником.
Вагон, як то слідує з відомості вагонів, надано позивачем. Відомості про технічну несправність накладна не містить. 
22.08.2025 року при проходженні вагонів попутної станції «Нижньодніпровськ-Вузол» Придніпровської залізниці було відчеплено вагони №66312117, №64331630, №52907953, №60251808 для проведення перевірки на вагах, про що складено акт загальної форми ф. ГУ-23 № 1825 Т від 22.08.2025.
22.08.2025 було проведено перевірку маси вантажу, зазначеної у залізничній накладній, про що складені відповідні акти загальної форми №462, №463, №464, №465 ф. ГУ-23 (зваж по ГУ-78) від 22.08.2025. В актах відображено, що фактична маса вантажу не відповідає даним у накладній, слідів втрати вантажу немає. 
За результатами контрольного зважування на підставі актів загальної форми №462, №463, №464, №465 ф. ГУ-23 (зваж по ГУ-78) від 22.08.2025 попутною станцією був складений комерційний акт №450003/82 від 22.08.2025, в якому зазначено, що при переважуванні вагонів в статичному режимі, з повною зупинкою у присутності заст. ДС Опанасюка, агента комерційного Кузьміч, агента комерційного Волосової, на справних вагонних 150тн електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол, заводський №032, що пройшли держповірку 31.01.2025 виявилось: у вагоні №60251808 вага брутто - 87550 кг, тара за документом – 22700кг, вага нетто – 64850кг, що менше ваги вказаної в документі на 5150кг; у вагоні №64331630 вага брутто - 89150кг, тара за документом – 23600кг, вага нетто – 65550кг, що менше ваги вказаної в документі на 4450кг; у вагоні №52907953 вага брутто - 87200кг, тара за документом – 22600кг, вага нетто – 64600кг, що менше ваги вказаної в документі на 5400кг; у вагоні №66312117 вага брутто - 88200кг, тара за документом – 22500кг, вага нетто – 65700кг, що менше ваги вказаної в документі на 4300кг. Навантаження вантажу у всіх вагонах нерівномірне, нижче бортів 20-80см, маркування трьома повздовжніми борознами. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагони без торцевих дверей, розвантажувальні люки в обох сторін закриті. Просипання вантажу немає. 
В технічному відношенні вагони справні. Зав. Вантажним двором за штатним розкладом немає. 
Вказані у комерційному акті результати зважування підтверджуються наявною в матеріалах справи випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції ст. Нижньодніпровськ-Вузол.
Згідно технічного паспорту зважувального приладу (ЗП) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці заводський №032, яким було здійснено переважування, дата прийняття ЗП в експлуатацію – 26.12.2012, міжпровірочний інтервал ЗП становить 12 місяців, інтервал між перевірками – 12 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що державна повірка ваг здійснена 31.01.2025.
Станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці повідомлено зміст складеного комерційного акту на станцію відправлення Добропілля Донецької залізниці, шляхом направлення телеграми № 1026 від 22.08.2025, яка міститься у матеріалах справи.
Вагони №66312117, №64331630, №52907953, №60251808 були відправлені 22.08.2025 зі станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці за досильною накладною №46772455 начальником станції на станцію призначення Полене Південно-Західної залізниці.
Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. №334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.
При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.
По прибуттю вантажу на станцію призначення був заповнений розділ "Є" комерційного акту №450003/82/5 про те, що під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено. 
Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за спірний вантаж у загальному розмірі 587700,00грн.
Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:
Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 908 вказаного Кодексу перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
За приписами ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (Статутами) (частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України).
За змістом ч.1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (стаття 920 Цивільного кодексу України).
Отже, права і обов`язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках. 
Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України «Про залізничний транспорт».
Відповідно до ст.3 Закону України від 04.07.1996 № 273/96-ВР "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України "Про транспорт", Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.
Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з 
іншими видами транспорту. 
За приписами абзацу 1 ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
Згідно із ст. 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів (далі - Правила); Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень); інші нормативні документи.
Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, 
санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України. 
Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. 
Як зазначено вище, між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №48-43895975/2020-0004 від 29.12.2020, предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.
На виконання договору перевезення у серпні 2025 позивач прийняв до перевезення вантаж, відправником якого є ДП «Добропіллявугілля-Видобуток» зі станції Добропілля Донецької залізниці, станція призначення - Полонне Південно-Західної залізниці, за залізничною накладною №50046804 у вагонах № 64763816, № 60251808, № 64331630, № 52907953, № 66312117 (вантаж вугілля кам`яне марки г-газовий).
Тобто, правовідносини, за якими виник спір між сторонами у справі, є правовідносинами з перевезення залізничним транспортом вантажу, відправником якого є відповідач.
Правилами перевезень, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.
Пунктом 2.3 Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної «Правильність внесених відомостей підтверджую» вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.
Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної у графі 55 підтвердив своїм підписом представник відправника.
Вантажі, завантажені відправниками у вагони (контейнери) відкритого типу, приймаються до перевезення шляхом візуального огляду вагона (контейнера), вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Перевізник має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення (абзаци 4,5 п. 40 Правил приймання вантажів до перевезення).
За змістом абзацу 2 п. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Таким чином, позивач не зобов`язаний здійснювати перевірку маси та кількості вантажу завантаженого відправником, при цьому він не позбавлений права перевірити правильність відомостей про вантаж визначених у накладній. 
З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень та без перевірки маси та кількості вантажу. 
Як вже встановлено судом, 22.08.2025 на попутної станції «Нижньодніпровськ-Вузол» Придніпровської залізниці вагони № 60251808, № 64331630, № 52907953, № 66312117 були відчеплені від групи на ваги. За результатами зважування виявлено різницю ваги вказаної у накладній та фактичної ваги, про що складено комерційний акт №450003/82 від 22.08.2025.
Відповідно до абзацу 1 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.
Тобто, зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача). 
Згідно з пунктом 105 Статуту вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту. Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційний акт за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
Пунктом 10 Правил складання актів на виконання статті 29 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.
Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акту й інших працівників залізниці.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.08.2019 у справі №905/2360/18.
Таким чином, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.
Дану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.
Пунктом 8 Правил складання актів, передбачено, що комерційний акт може бути складений як на станції призначення, так і на станції відправлення або попутній станції.
Як встановлено судом, комерційний акт №450003/82 від 22.08.2025 підписаний заступником начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці - Опанасюк О.М., агентами комерціними - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У комерційному акті також зазначено, що завідувача вантажним двором за штатним розкладом немає.
Суд відзначає, що заступник начальника станції має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в пункту 10 Правил складання актів.
Позивачем на підтвердження повноважень працівників залізниці на підписання комерційного акту подано до матеріалів справи в копіях розпорядження №256 від 31.12.2024 та №168 від 23.06.2025 начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, за змістом яких у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станції посади начальника вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, призначено відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів замість начальника вантажного району, завідуючого вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, зокрема комерційних агентів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Також до матеріалів справи додані відповідні посадові інструкції.
З огляду на зазначене, за висновками суду, комерційний акт №450003/82 від 22.08.2025 підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.
Комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту і Правилам складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 за №567/6855.
Суд звертає увагу на те, що зважування вагону здійснено на електронно-тензометричних вагонних вагах, технічний паспорт зважувального приладу (ЗП) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці заводський №032, дата прийняття ЗП в експлуатацію – 26.12.2012, відміткою у паспорті підтверджено, що державна повірка ваг здійснена 31.01.2025.
Відповідачем не надано доказів, які б викликали сумнів у достовірності показів зазначеного засобу вагомірювальної техніки.
З огляду на вищевикладене, наявний в матеріалах справи комерційний акт вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній відправником (відповідачем) у накладній, фактичній масі вантажу.
Комерційний акт є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Складеним комерційним актом підтверджується, що на вантаж нанесено маркування 3 повздовжніми борознами так само, як і вказано у накладній при відправці; слідів доступу до вантажу, виїмок, поглиблень не виявлено, маркування не порушено; слідів втрати вантажу залізницею не встановлено. Викладені обставини дають підстави вважати що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач в порядку ст.ст.13, 74 ГПК України не заперечує невірне зазначення маси вантажу у накладній.
Згідно із ст. 122 Статуту за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.
Відповідно до ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Провізна плата за перевезення вантажу відповідно до залізничної накладної №50046804 від 19.08.2025 за кожним спірним вагоном становить 29385, 00грн., тобто за 4 спірних вагони загальна провізна плата становить 117540,00грн. (29385,00грн.*4) 
Згідно з приписами ст.ст.118, 122 Статуту залізниць заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 587700,00грн (117540,00грн*5).
Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.
З огляду на викладене, позовні вимоги є правомірними, відтак підлягають задоволенню. 
Згідно ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля-вибуток» (85001, Донецька область, м. Добропілля (3), пр. Шевченка, буд. 2, код ЄДРПОУ 43895975) на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, буд.5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця”, м.Дніпро, Акціонерного товариства “Українська залізниця” (49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237) у розмірі 587700,00грн, а також судовий збір у розмірі 7052,40грн.
Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.
Рішення набирає законної сили в порядки та строки передбачені ст. 241 ГПК України.
Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 01.05.2026. 

Суддя Ю.В. Макарова