ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.05.2026	Справа № 910/9573/25 (910/2826/26)	
За позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв";
2) Акціонерного товариства "Втормет"; 
3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Хауз"
про визнання недійсним договору
в межах справи № 910/9573/25
За заявою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т. Берестейський, 14, ідентифікаційний номер 38727770) в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрації Миколаївського морського порту) (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ідентифікаційний номер 38728444) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7 літера "В", ідентифікаційний номер 32655926)
про банкрутство
Суддя Мандичев Д.В.
Секретар судового засідання Улахли О.М.
Представники сторін:
від позивача - Ягодзинська Ю.В. (поза межами приміщення суду),
від позивача - Запорожець Д.Ю. (поза межами приміщення суду),
від відповідача-1 - Боженко І.В.,
від відповідача-2 - Кравчук О.А.,
від відповідача-3 - не з`явилися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/9573/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв". 
Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв"; 2) Акціонерного товариства "Втормет"; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Хауз" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 10.07.2025, укладеного між ТОВ "Стар Хауз", АТ "Втормет" та ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв"
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на укладення спірного довогору з порушеннями законодавства.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.04.2026.
02.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву.
06.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача -1 на позовну заяву.
06.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача-3 на позовну заяву.
07.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача на відзив відповідача -2.
08.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача на відзив відповідачів-2,3.
10.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідачів- 2,3 на відповіді на відзив.
22.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача-3 про розгляд справи без участі представника.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2026 закрито підготовче провадження у справі № 910/9573/25 (910/2826/26), призначено справу № 910/9573/25 (910/2826/26) до розгляду по суті на 27.05.2026.
У судовому засіданні, призначеному на 27.05.2026, представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечував.
Представник відповідача-2 також просив у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача-3 до судового засідання не з`явився, проте про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

18.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Хауз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» укладений договір №18/01/22 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) (далі - Договір №18/01/22).
Відповідно до п. 2.7 Договору №18/01/22 ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» зобов`язане повернути фінансову допомогу ТОВ «Стар Хауз» протягом 30 днів від дня пред`явлення ТОВ «Стар Хауз» вимоги про повернення. 
Згідно з пунктом 5.2 Договору №18/01/22 у випадку прострочення строку повернення поворотної фінансової допомоги ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» як позивальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення по день здійснення повернення поворотної фінансової допомоги включно.
Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором (п. 7.1 Договору №18/01/22).
10.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар хауз» (первісний кредитор), АТ «Втормет» (новий кредитор) та ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» (боржник) укладено договір про відступлення права вимоги.
У пункті 1.1 договору вказано, що Первісний кредитор передає належне йому право вимоги у зобов`язанні щодо сплати Боржником грошових коштів згідно з договором про надання фінансової допомоги від 18 січня 2022 року № 18/01/22, укладеного між Первісним кредитором та Боржником, на суму 3 765 000,00 грн., а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору за Основним договором.
Боржник підтвердив свою згоду на передачу Первісним кредитором права вимоги Новому кредитору в зобов`язанні, зазначеному в п. 1.1 цього Договору, в сумі 3 765 000,00 грн.
Відповідно до пункту 2.1. Договору після підписання цього Договору Боржник зобов`язується сплатити Новому кредитору у строк до 01 серпня 2025 року грошові кошти в сумі 3 765 000,00 грн.
Згідно з п. 2.2 Договору у випадку невиконання Боржником зобов`язання, передбаченого пунктом 2.1. цього договору, Боржник зобов`язується сплатити Новому кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.
За умовами пункту 3.1.2 договору Первісний кредитор зобов`язаний в день підписання цього договору передати Новому кредитору Основний договір та всі інші необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важлива для їх здійснення.
За змістом п. 5.1 Договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
31.08.2025 між ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» та АТ "Втормет" підписано акт звірки взаєморозрахунків за договором про відступлення права вимоги від 10.07.2025.
Листом №37 від 11.11.2025 ТОВ «Стар хауз» зазначило, що розрахунки між ТОВ «Стар хауз» та АТ «Втормет» за договором відступлення права вимоги від 10.07.2025 року проведено шляхом заліку взаємних зустрічних вимог відповідно до угоди від 10.07.2025 року, за якою погашена заборгованість ТОВ «Стар хауз» перед АТ «Втормет» з часткового повернення оплати за договором №30/11К купівлі продажу майнових прав, укладеного 30 листопада 2021 року - на суму 3 068 940,00 грн. та заборгованість АТ «Втормет» перед ТОВ «Стар хауз» за договором про відступлення права вимоги від 10 липня 2025 - на таку ж суму - 3 068 940,00 грн.
На підтвердження надання ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» фінансової допомоги ТОВ «Стар хауз» надані до матеріалів справи наступні платіжні доручення: платіжне доручення №13 від 18.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №14 від 18.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №15 від 18.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №16 від 18.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №17 від 18.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №18 від 18.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №19 від 19.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №20 від 19.01.2022 р. на суму 500000,00 грн.; платіжне доручення №22 від 19.01.2022 р. на суму 300000,00 грн.; платіжне доручення №23 від 19.01.2022 р. на суму 330000,00 грн.; платіжне доручення №25 від 20.01.2022 р. на суму 489000,00 грн.; платіжне доручення №27 від 19.01.2022 р. на суму 46000,00 грн.
Також, ТОВ «Стар хауз» надано вимогу про повернення суми фінансової допомоги №01/12/22 від 01.12.2022 року, в якій позикодавець просив ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» здійснити повернення коштів у строк до 10.01.2023.
Разом із цим, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» є ТОВ «Ніксервіс Груп»; кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 . 
При цьому, засновником ТОВ «Ніксервіс Груп» є ТОВ «Самс Уорлд Груп», кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 . 
Також, засновником ТОВ «Стар Хауз» є ТОВ «Масс Строй Груп», кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_1 . Засновником ТОВ «Масс Строй Груп» є ТОВ «Ніксервіс Груп», кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 .
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити подану позовну заяву з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.
За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).
Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.
Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).
Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Згідно з частиною 2 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Відтак, приписи статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №920/10/21 (920/868/21)).
Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) виснувала, що фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.
Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги (цесії)). 
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно з частиною 3 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як слідує зі спірного договору про відступлення права вимоги від 10.07.2025, останній укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Хауз" (первісний кредитор), Акціонерним товариством "Втормет" (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (боржник).
Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що заінтересованими особами стосовно боржника є: юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника. Кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» є ТОВ «Ніксервіс Груп»; кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 . 
Одночасно, засновником ТОВ «Ніксервіс Груп» є ТОВ «Самс Уорлд Груп», кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 . 
Також, засновником ТОВ «Стар Хауз» є ТОВ «Масс Строй Груп», кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_1 . Засновником ТОВ «Масс Строй Груп» є ТОВ «Ніксервіс Груп», кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_1 .
Із наведеного слідує, що ТОВ «Стар Хауз» є заінтересованою особою стосовно боржника ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» через перебування під контролем ОСОБА_1, як кінцевого бенефіціарного власника цих юридичних осіб.
У подальшому, ТОВ «Стар Хауз» відчужило право вимоги до боржника на підставі оспорюваного договору про відступлення права вимоги від 10.07.2025 на користь АТ "Втормет".
Суд зауважує, що за змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника.
Так, ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.09.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв". Визнано грошові вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрації морських портів України" (адміністрації Миколаївського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" у розмірі 11 196 077,94 грн. (10 578 355,94 грн. - основна заборгованість, 617 722,00 грн. - штрафні санкції). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 
Отже, з огляду на укладення спірного договору про відступлення права вимоги від 10.07.2025 із кредитором, заінтересованим стосовно боржника, за два місяці до відкриття провадження у справі про банкрутство, АТ "Втормет" в розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства також є заінтересованою особою стосовно боржника.
Якщо правочини у підозрілий період вчиняються із заінтересованими особами, повинна діяти ще одна правова презумпція, оскільки заінтересована особа знає про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину. Ця презумпція стосується осіб, передбачених у статті 1 КУзПБ, де визначено коло заінтересованих осіб, а дія такої презумпції повинна накладати тягар доказування і на заінтересовану особу (аналогічний висновок викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 09.05.2023 у справі № 906/43/22 (906/458/22)).
Відповідно до частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства необхідною умовою для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, є встановлення обставин щодо порушення прав боржника або кредиторів внаслідок укладення такого правочину. Тоді як частиною другою статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства не встановлено додаткових умов для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, а визначено окремі, самостійні підстави для визнання недійсними відповідних правочинів.
Тобто саме по собі вчинення правочину із заінтересованою особою має наслідком його недійсність.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 910/862/22 (910/5477/23), від 24.04.2024 у справі № 925/1577/20 (925/288/23), від 23.04.2024 у справі № 925/1577/20 (925/129/23), від 30.05.2024 у справі № 925/1577/20(925/287/23).
З огляду на викладене, оскільки договір про відступлення права вимоги від 10.07.2025 укладений боржником із заінтересованими особами стосовно боржника, що є самостійною підставою для визнання договору недійсним на підставі частини 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання даного правочину недійсним.
Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.
Разом з тим, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3 порівну, а саме в розмірі по 887,46 грн.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 10.07.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Хауз" (ідентифікаційний номер 40674655), Акціонерним товариством "Втормет" (ідентифікаційний номер 00190644) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (ідентифікаційний номер 32655926).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7 літера "В", ідентифікаційний номер 32655926) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т. Берестейський, 14, ідентифікаційний номер 38727770) 887 (вісімсот вісімдесят сім) грн. 46 коп. витрат по сплаті судового збору.
4. Стягнути з Акціонерного товариства "Втормет" (04071, м. Київ, вул. Електриків, 6, ідентифікаційний номер 00190644) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т. Берестейський, 14, ідентифікаційний номер 38727770) 887 (вісімсот вісімдесят сім) грн. 46 коп. витрат по сплаті судового збору.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Хауз" (04071, м. Київ, вул. Електриків, 6, ідентифікаційний номер 40674655) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т. Берестейський, 14, ідентифікаційний номер 38727770) 887 (вісімсот вісімдесят сім) грн. 46 коп. витрат по сплаті судового збору.
6. Видати накази.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 12.06.2026

Суддя Д.В. Мандичев