Справа № 304/2148/25 Провадження № 2/304/287/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,
за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – Перечинська міська рада Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , в якому просить зобов`язати останніх: 
- облаштувати вигрібну яму вуличної вбиральні відповідно до санітарно-екологічних норм та забезпечити своєчасне її очищення, яка розташована на земельній ділянці в АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні відповідачів; 
- виконати обрізку дерев, які розташовані на земельній ділянці в АДРЕСА_1 , щоб дерева не заважали ОСОБА_1  в користуванні її майном (житловим будинком, літніми кухнями, сараями, вбиральнею, погребом, колодязем та земельною ділянкою), розташованим у АДРЕСА_1 ; 
- перенести надвірну споруду (сарай), яка розташована в АДРЕСА_1 , та знаходиться на межі земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , відповідно до державно-будівельних норм. 
Позовні вимоги мотивує тим, що вона разом зі своєю донькою ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неналежним чином утримують належне їм майно, у зв`язку з чим створюють їй перешкоди у користуванні власним майном. Зокрема, відповідачі неналежно обслуговують надвірну споруду (сарай), яка похилилася у бік майна позивачки, не здійснюють належного догляду за деревом, що росте на їхній земельній ділянці, внаслідок чого листя потрапляє на дах будинку позивачки та її земельну ділянку, а також неналежним чином використовують вигрібну яму, з якої відходи потрапляють на територію домоволодіння позивачки. 
На думку позивачки, внаслідок зазначених дій погіршується стан належного їй майна та створюються незручності у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою.
Позивачка вказує, що вона та її донька неодноразово намагалися врегулювати спір із відповідачами в позасудовому порядку, однак відповідачі порушення не усунули.
У зв`язку з відсутністю реакції з боку відповідачів донька позивачки звернулася до Перечинської міської ради, за результатами чого були складені акти від 29 квітня 2025 року та 27 травня 2025 року.
За наслідками розгляду звернень комісія Перечинської міської ради рекомендувала відповідачам: облаштувати вигрібну яму вуличної вбиральні відповідно до санітарно-екологічних норм та забезпечити своєчасне її очищення; виконати обрізку дерев на території їхнього домоволодіння з метою недопущення створення перешкод сусіднім домоволодінням; перенести надвірну споруду (сарай) відповідно до вимог державних будівельних норм.
Однак, як зазначає позивачка, відповідачі вказані рекомендації проігнорували та порушення не усунули, що й надалі створює їй перешкоди у користуванні належним майном.
За наведених обставин, з огляду на небажання відповідачів добровільно усунути перешкоди у користуванні майном, позивачка просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року було відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги щодо облаштування вигрібної ями визнав, а також зазначив, що виконав такі роботи після прибуття комісії. Стосовно перенесення сараю визнав, що такий справді перехилився на сусідську ділянку, проте відповідач не має можливості організувати виконання вказаних робіт. 
Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала пояснення відповідача ОСОБА_2 та підтвердила викладені ним обставини.
Заслухавши пояснення позивачки та відповідачів, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положеннями ч. 7 ст. 41 Конституції України закріплено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок  АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443754576 від 16 вересня 2025 року.
Так, позивачка стверджує, що у зв`язку з неналежним утриманням відповідачами належного їм майна, їй створюються перешкоди у користуванні власним майном. 
На підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивачкою долучено фотознімки, на яких зафіксовано дах її будинку, вкритий листям із дерев, що ростуть на території відповідачів, а також надвірну споруду (сарай), розташовану на межі земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Як вказує позивачка, вона разом з донькою неодноразово зверталися до відповідачів із проханням усунути виявлені порушення та врегулювати спір у добровільному порядку, однак такі звернення залишилися безрезультатними.
У подальшому донька позивачки звернулася із відповідною заявою до Перечинської міської ради, за наслідками розгляду якої комісією були складені акти обстеження.
Згідно з актом обстеження земельних ділянок узгоджувальної комісії Перечинської міської ради за адресами: АДРЕСА_1 та 24, від 29 квітня 2025 року комісією рекомендовано ОСОБА_2 облаштувати вигрібну яму вуличної вбиральні відповідно до санітарно-екологічних норм та забезпечити своєчасне її очищення, провести обрізку дерев на території свого домоволодіння з метою недопущення створення перешкод сусіднім домоволодінням, а також дотримуватися правил благоустрою Перечинської територіальної громади та підтримувати добросусідські відносини.
Суд бере до уваги, що під час проведення обстеження комісією було встановлено необхідність приведення вигрібної ями відповідно до санітарних вимог та проведення обрізки дерев, розташованих на території домоволодіння відповідачів. 
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав заявлені вимоги у цій частині та пояснив, що після проведення обстеження усунув виявлені порушення.
Разом з тим належних доказів, які б підтверджували виконання зазначених робіт або усунення порушень, суду не надано.
Крім того, відповідно до акта обстеження узгоджувальної комісії Перечинської міської ради за адресами: м. Перечин, вул. Садова, 22 та 24, від 27 травня 2025 року комісією рекомендовано ОСОБА_2 перенести надвірну споруду (сарай), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться на межі із земельною ділянкою ОСОБА_4 , відповідно до вимог державних будівельних норм.
Суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував факту розташування сараю на межі земельних ділянок та його нахилу в бік домоволодіння позивачки, а навпаки підтвердив необхідність перенесення споруди на свою територію. Вказані обставини узгоджуються з актом обстеження узгоджувальної комісії Перечинської міської ради та фотоматеріалами, долученими до справи, а тому приймаються судом як встановлені.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Підстав для таких сумнівів судом не встановлено.
Враховуючи встановлені обставини щодо розташування надвірної споруди (сараю) безпосередньо на межі суміжних земельних ділянок, наявність її нахилу у бік домоволодіння позивачки, що створює ризик пошкодження належного їй майна, а також обмеження можливості належного користування та обслуговування будівель, суд вважає обґрунтованою вимогу про усунення таких перешкод шляхом перенесення зазначеної споруди в межах земельної ділянки відповідача з дотриманням вимог будівельних норм та правил добросусідства.
За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2,3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до частини четвертої статті 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.
Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Положеннями ст. 104 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ст. 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.
Оцінивши долучені до матеріалів справи фотознімки, акт обстеження від 29 квітня 2025 року та пояснення сторін, суд дійшов висновку, що дерева, які ростуть на території домоволодіння відповідачів, внаслідок відсутності належного догляду створюють незручності у користуванні позивачкою належним їй житловим будинком та земельною ділянкою, зокрема спричиняють потрапляння значної кількості листя на дах будинку та прибудинкову територію. 
Суд також враховує, що під час обстеження комісією Перечинської міської ради було встановлено необхідність проведення обрізки дерев, крона яких розташована у безпосередній близькості до домоволодіння позивачки. Неналежне утримання зазначених зелених насаджень створює для позивачки незручності у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, а тому проведення їх обрізки є необхідним для усунення таких перешкод та дотримання правил добросусідства.
Враховуючи встановлену комісією необхідність проведення обрізки дерев та відсутність доказів виконання таких робіт, а також визнання цієї вимоги відповідачем, суд вважає зазначену вимогу обґрунтованою.
Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17 березня 2011 року, визначено, що вигрібна яма (вигріб) – це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.
Відповідно до п. 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.
Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється (частина 2.21. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць).
Згідно з частиною 2.22. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.
Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.
В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м., при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.
Суд враховує, що актом обстеження земельних ділянок від 29 квітня 2025 року встановлено необхідність облаштування вигрібної ями відповідно до санітарно-екологічних норм та забезпечення її своєчасного очищення. Відповідач у судовому засіданні визнав необхідність очищати вигрібну яму по мірі її заповнення, проте ним не надано належних і допустимих доказів усунення виявлених порушень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивачки у цій частині, враховуючи, окрім іншого і те, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Крім цього, судом встановлено, що позов заявлено до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як до осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас встановлено, що власником земельної ділянки за вказаною адресою є ОСОБА_5 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю.
Листом в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Ластівки А.В. від 14 квітня 2026 року № 59/01-16 підтверджено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилася. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 84848050 від 11 квітня 2026 року відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину відсутні.
Разом з тим, з урахуванням пояснень сторін, матеріалів справи та встановленого факту фактичного користування відповідачем ОСОБА_2 спірним домоволодінням, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду вимог до нього як до особи, яка фактично володіє та користується майном, утримує розташовані на ньому споруди, дерева та вигрібну яму, а відтак має реальну можливість усунути виявлені порушення та виконати рішення суду.
Щодо вимог до ОСОБА_3 , суд встановив, що вона не є власником спірної земельної ділянки, а належних та допустимих доказів її участі у створенні перешкод у користуванні майном позивачки не надано, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити.
Також суд враховує, що вимоги позивачки спрямовані не на вирішення спору щодо права власності на земельну ділянку чи розташовані на ній об`єкти, а на усунення триваючих перешкод у користуванні її майном. Оскільки саме ОСОБА_2 фактично користується спірним домоволодінням та утримує розташовані на ньому споруди, дерева і вигрібну яму, він є належним відповідачем у частині вимог про усунення таких перешкод.
Таким чином, оцінивши в сукупності всі наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про усунення перешкод у користуванні позивачкою належним їй майном шляхом зобов`язання відповідача облаштувати вигрібну яму вуличної вбиральні відповідно до санітарно-екологічних норм та забезпечити її своєчасне очищення, провести обрізку дерев на території свого домоволодіння з метою недопущення створення перешкод у користуванні суміжними земельними ділянками, а також перенести надвірну споруду (сарай), розташовану на межі земельної ділянки, відповідно до вимог державних будівельних норм.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 пропорційно до задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги фактично задоволені щодо всіх заявлених способів захисту права, а відмова у позові до ОСОБА_3 зумовлена пред`явленням позову до неналежного відповідача, судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 у повному обсязі.
На підставі ст. ст. 41, 50 Конституції України, ст. ст. 91, 103, 104, 105, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 15, 16, 317, 319, 321, 373, 375, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Перечинська міська рада Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні майном – задовольнити частково. 
Зобов`язати  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 шляхом: 
- облаштування вигрібної ями вуличної вбиральні, розташованої на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до санітарно-екологічних норм та забезпечення її своєчасного очищення; 
- проведення обрізки дерев, які ростуть на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- перенесення надвірної споруди (сараю), розташованої на межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з метою усунення нахилу споруди в бік домоволодіння позивачки та недопущення створення перешкод у користуванні її майном.
У задоволенні позову до ОСОБА_3 – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач:  ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перечинська міська рада Закарпатської області, код ЄДРПОУ: 04351274, 89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пл. Народна, буд. 16.

  	Головуюча:	Гевці В. М.