Справа № 214/9560/25
2/214/2214/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
06 квітня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: 
головуючого – судді Попова В.В.,
при секретарі – Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму у розмірі 4 167 грн. 95 коп., а також витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 вересня 2024 року між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «Оранта» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ 5734558. За полісом забезпеченим є транспортний засіб «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 . 
17 липня 2025 року, о 11 годині 45 хвилин, в м. Кривий Ріг, вул. Бикова, 10, ОСОБА_1 допустив зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ 3302», н/з НОМЕР_2 , про що було складено Європротокол. Рішенням Страховика від 11.08.2025 року щодо розподілу відповідальності учасників ДТП, за визнанням вини ОСОБА_1 було визнано винним у скоєному ДТП. 
04 серпня 2025 року власник пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Арістей» звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до ремонтної калькуляції, розрахунку страхового відшкодування та страхового акту №ОЦВ-25-04-23775/1, пошкодженому транспортному засобу встановлено розмір матеріального збитку – 10 835 грн. 90 коп. Сума відшкодування була зменшена на суму франшизи у розмірі 2 500 грн. 00 коп., та виплачена власнику, а саме 8 335 грн. 90 коп. 
На момент ДТП забезпеченим транспортним засобом керував ОСОБА_1 , а він в порушення умов договору, не є власником транспортного засобу. При укладанні договору страхування 50% знижка на страховий платіж надавалась за умови особистого керування застрахованою особою транспортним засобом, а тому відповідач, як особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повинна компенсувати 50% виплаченого страховою компанією страхового відшкодування на суму 4 167 грн. 95 коп.
Ухвалою суду від 16.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористався - відзив на позовну заяву до суду не надав.
За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Так, 17 липня 2025 року, о 11 годині 45 хвилин, сталась ДТП за участю транспортних засобів «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (поліс №АТ/5734558, виданий ПАТ «НАСК «Оранта» на ім`я ОСОБА_2 ) та «ГАЗ 3302», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ТОВ «Арістей».
Учасники ДТП скористались своїм правом та склали спільне повідомлення про ДТП (електронний Європротокол).
28 липня 2025 року відповідач надав свій опис подій, з якого убачається, що він 17 липня 2025 року, о 11 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом здійснював маневр заднім ходом та не побачив автомобіль, який рухався головною дорогою, в результаті чого здійснив зіткнення з ним.
Згідно з умовами Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ 5734558, яким було передбачено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000 грн. 00 коп. та за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 320 000 грн. 00 коп., а також франшизу у розмірі 2 500 грн. 00 коп., на підставі ремонтної калькуляції, якою було визначено вартість матеріального збитку у розмірі 10 835 грн. 90 коп., розмір страхового відшкодування склав 8 335 грн. 90 коп., який був сплачений позивачемТОВ «Арістей», у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №50151 від 19.08.2025 року.
Позивачем надсилалось відповідачу повідомлення, в якому останньому було рекомендовано у добровільному порядку компенсувати витрати.
Таким чином, судом установлено, що позивач відшкодував завдану з вини відповідача матеріальну шкоду, чим виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором страхування. 
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
За п. 33.2.ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Так, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Згідно п. 35.1 та п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доказів проведення оплати ремонту автомобіля або доказів того, що на момент виплати відшкодування потерпілим вже виконано відновлювальний ремонт його автомобіля від потерпілого не вимагається для отримання страхового відшкодування.
У п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.
Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Відповідно до ст.ст. 993, 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).
Згідно п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. 
Таким чином, зважаючи на те, що страхувальник, а саме ОСОБА_2 , є особою віднесеною до пільгової категорії громадян, позаяк ним було пред`явлено пенсійне посвідчення НОМЕР_3 , у зв`язку з чим поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ 5734558, відповідно до положень п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», був укладений із застосуванням знижки в розмірі 50%, про що в ньому мається певна відмітка, тоді як відповідач керував забезпеченим транспортним засобом з порушенням умов договору страхування, а саме з порушенням п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позаяк на нього не розповсюджуються пільгові умови страхування, суд уважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 50% від виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 4 167 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» (ЄДРПОУ 00034186, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 7Б) відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 4 167 грн. 95 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя В.В. Попов.